Herbert?
-Stanna där nere. -Nej, det går inte. Det går inte.
-Var är vi? -Jag måste tänka!
Vi kan inte stanna här. Vi måste röra på oss.
Vi måste röra på oss nu.
Nej, nej, nej.
-Jo, vi måste röra på oss nu. Kom. -Nej, nej, nej.
Nej. Nej!
-Kom igen. -Jag kan inte!
Nej!
Jag kan inte leva i den här limbon av varande eller icke-varande!
-Som nån som bara överlever! -Lyssna!
Nej, du ska lyssna på mig! Jag måste...
-Vi ska tillbaka till den jag var! -Nej!
-Lyssna! -Dra åt helvete!
-Din regering har fallit! -Släpp mig! Släpp!
Hallå! Hallå!
-Hallå! Det är över! Fattar du? -Nej.
Se på mig, älskling. Det är över.
-Släpp mig, din jävel! -Hallå!
Nej!
Se på mig, min älskade. Du har ingen makt längre, förstår du?
-Herbert... -Du är i...
Du är i min värld nu. Jag är soldaten, okej?
-Vill du överleva måste du lyssna på mig. -Ja.
-Ta min hand. -Ja, jag förstår.
-Förstår du, min älskade? -Ja, min älskade. Ja.
Från och med nu måste du tänka som en soldat, okej?
-Okej? -Ja.
Vi kapitulerar aldrig av egen fri vilja.
Och om vi blir tillfångatagna gör vi allt för att kämpa emot och allt för att fly.
Håll dig nära.
-Okej? -Ja.
Men om vi kan få hit ett kamerateam eller lägga ut nåt på sociala medier...
Nej, det är slut med den skiten!
-Men om mitt folk bara fick se mig... -Ingen får se dig. Då blir vi angivna.
Vi måste få ut dig, förstår du?
Kina! Där har vi det.
-Kina. De har alltid varit snälla mot mig. -Glöm det! Kina är där och vi är här.
Kom nu.
Rinnburg, då.
Där har jag mitt största stöd. Vi omgrupperar där, samlar kraft...
Rinnburg ligger på andra sidan landet. Vi går till fots och du är jagad.
-Då hittar vi ett flygfält. -Det är antagligen kapat.
Då fixar vi ett plan som möter oss.
Varför är det så jävla svårt? Vi fixar bara ett plan...
Hur, Elena?! Hur?
Inte fan vet jag! Det bara...händer!
Vad är det där?
Vad är det?
"Vernhamregimen har besegrats. Landet är ert."
"Bortse från all motstridig information."
"Alla samhällsfunktioner återställs snart av Westgates motståndsarmé."
Åt helvete med dem!
Åt helvete med dem för allt de har gjort mot mig!
-Jävla fittor! -Tyst! Tyst!
Nicky! Nicky.
Jag vet var han är. Jag vet var han bor i Schweiz.
Där har vi lösningen.
Vi hittar en telefon och ringer honom, så skickar han hjälp.
Precis så, Herbert. Nu har vi en plan. Ja, vi måste bara hitta en telefon...
Var är vi?
Jag vet inte.
Ducka. Ducka.
Häng på.
Fort, snabba på.
Mitt folk är i närheten. Jag vet det.
Vi måste hitta skydd åt dig, Elena. Sätt fart.
Ska vi bara knacka på nånstans? Ingen kan motstå mitt ansikte.
Vad...? Vad är det?
Armén! De är ju på vår sida!
Det råder utegångsförbud.
Vi kan inte garantera säkerheten för dem som vistas utomhus efter 21.00 i kväll.
Den som gömmer Elena Vernham eller anhängare av regimen-
-kommer att gripas eller skjutas på plats.
Mobilnätet kommer att ligga nere tills vidare.
-Inget mobilnät. -Glöm det där.
-Men det fasta nätet kan fungera. -Elena.
-Om vi hittar nån... -Elena! Se på mig.
Vi måste gömma dig nånstans där ingen nånsin skulle leta.
-Förstår du? -Okej.
Ingen mat, inget vatten, ingenting.
Bara en massa jävla poesiböcker överallt.
Jag sa till Nicky att det är en meningslös jävla genre.
Åttio fyllesluddrande ord om en videkisse.
Elena.
Vad är det?
Tänkte du verkligen göra det?
-Göra vad? -Utse mig till kansler.
Ja, självklart.
Det var ju planen hela tiden.
Jaså?
Allt var på väg att hända!
-Jag sa det ju. -Nej, det gjorde du inte. Du tvekade.
-Gjorde jag? -Ja, det gjorde du.
-Nej, jag... -Sluta låtsas nu, för fan.
Herbert...
Herbert.
Titta på mig och säg att jag skulle förråda dig.
Säg det du.
Säg det.
Jag skulle aldrig förråda dig.
Okej.
Kom.
-Jag kan inte gömma mig i skuggorna. -Du måste.
Nej, det går inte. Jag måste göra nåt.
Mitt folk är där ute. De hjälper mig.
Snälla, vi måste hitta nån.
Hej, min vän. God jul.
-Förlåt. Har jag...? -Nej, då. Du är inte i knipa.
Kan du skjutsa mig och min vän?
-Jag är redan sen... -Snälla, det är inte så långt.
Vägarna är inte säkra och mitt hem är förstört.
Jag försöker bara ta mig till min bror.
Se på mig, se på mig. Det är ju jul. Snälla.
Okej...
Ja? Här kommer min vän.
-Herregud! -Vi följer med vart du än ska.
-Nej, nej, nej... -Nej, nej.
Vad heter du, käre vän? Vad heter du? Vad heter du?
-Gregor. -Gregor? Gregor.
Lyssna på mig. Jag säger det här som din kansler:
Strunta i utegångsförbudet och vägarna.
Stäng av oljudet i huvudet, Gregor. Du vet väl att du kan lita på mig?
När allt det här är över, mycket snart, är ditt namn på allas läppar.
Folk kommer att säga: "Gregor, mannen som skjutsade henne. Räddaren i nöden."
Gregor, lyssna på mig.
Allt du vill ha till din framtid och din familj kommer du att få.
Du blir en hjälte. Och hjältar blir ihågkomna, eller hur?
-Har du en telefon? -Och hjältar lånar ut sina telefoner!
Min vän! Vänta!
Fan! Fan!
-Stanna, stanna, stanna! -Elena!
Elena!
Fy helvete, det kan inte vara sant.
Tänker ni hjälpa er kansler?
-Jag? Ja, självklart. Vart ska ni? -Hem till er. Snälla.
Jag är... Det skulle vara...
Det vore den största jävla äran i...
Jävlar! Ni också?
-Vi ska nog ta nån annan. -Nej, nej, nej. Nej, sir.
Korpral, min korpral. Jag är er man. Ja, det är jag.
-Ja, han är vår man. -Han är full.
In i bilen. Klaga inte.
Kan ni verkligen köra?
Jag är fanimig den bästa föraren i östra Ganz.
-Och ni är min ängel. -Och jag är er evigt tacksam, sir.
Herregud, hur är det möjligt? Hur i...? Hur kan ni vara här med mig?
-Är det säkert hemma hos er? -Ja, mitt hus är säkert.
Det är väldigt rent. Vi kan utbringa en julskål. Ja!
Vad heter du, käre vän?
Tomas. Jag kallas Tuppen, men ni kan kalla mig vad ni vill.
Titta på vägen!
Tomas, råkar du ha en telefon?
Javisst, hemma. Ni kan använda den.
-Låt honom köra nu. -Ni... Varsågod!
Fokusera på vägen!
Jag är helt och hållet er, min rara ängel.
-Du sa ju att du bodde i ett hus. -Ja, sir.
Ett stort, fint hus med alla mina feta jävla grannar.
-Nej, det är för offentligt. -Oroa er inte.
Jag bor ensam i min lägenhet. Jag ska ta med er upp. Vänta här bara.
Jag hämtar nåt ni kan ha på er, okej? För att gömma er.
-Fint? Vi är framme. -Ja. Bra.
-Vi klarade det! -Ja.
-Vi fixade det! -Vi fixade det. Ja, Tomas.
-Bra gjort. -Min kära!
Ja, min kära.
Ja, min kära...
För helvete.
Jag litar inte på honom. Han lär sabba allt.
Nej, han är precis rätt person.
En helt perfekt idiot som gör vad som helst för mig.
...tidigare kanslern Elena Vernham är nu på flykt undan rättvisan.
Om du har information om var hon befinner sig-
-ska du rapportera det omedelbart och få din belöning.
Lojalister tolereras inte. Vernhampartisanerna förlorar stöd.
Det finns ingenstans för den tidigare kanslern att gömma sig.
Hon kommer att hittas och åtalas.
Vi behöver inte höra på de här lögnerna.
Fan!
Vad händer?
Hejsan, mina damer. Hur lever livet...?
Hej då.
Här har ni. Här och här.
Här är en fuskpäls från min döda mor, den gamla grisfittan.
Signe dig, älskade vän. Signe dig.
-Nej, ni är min älskade. -Nej, Tomas...
Ni är vår skyddsängel.
Ducka.
Vilken sida står de på?
Här finns alla sidor. Överallt finns alla sidor.
Okej, men skynda på.
Vi är bara människor.
In! In.
Jag kan inte tacka dig nog, Tomas.
Du kommer att bli hågkommen som en man som räddade en nation.
-Jaså? -Ja.
Det skulle nog sitta fint. Ja, faktiskt.
Du får inte berätta för nån att hon är här. Förstått?
-Inte för nån. -Nej, självklart.
Jag har bara berättat för min mor.
Och min far.
Och min bror och min syster och min systers brors kuk.
Ni skulle se era miner!
Det var ett skämt!
-Skynda på. -Ja...
-Så där. -In med dig.
-Känner du den kvinnan? -Vem?
-Hon mittemot. -Jaha, Greta.
Det skulle hon allt vilja. Hon suktar efter min kuk som om den vore en dessert.
-Herregud. -Går hon att lita på?
Jadå, för fan.
-Tomas, älskade vän? -Ja?
Du nämnde att du hade en telefon.
Ja, ja. Absolut. Den är här inne.
Får det vara lite konjak? Ska vi skåla?
-Det skulle jag gärna göra. -Här inne.
-Åh, Herbert! -Så där, ja, in med er.
-Fungerar den? -En väldigt bra telefon!
Tomas... Nej...
Tomas? Dörren verkar ha gått i baklås...
Jävla griskvinna!
Du kommer att bli hängd som korv! Vänta bara!
-Nej, Tomas! -Öppna dörren!
Jag kräver att du öppnar dörren omedelbart!
Tomas! Tomas! Nej, Tomas!
Min Tomas, min älskade. Min ängel.
Jag ringer min kusin på säkerhetstjänsten!
Herregud, Herbert! Vi måste hitta...
-Du är en demonslyna! -Öppna dörren! Öppna!
-Du kommer att dömas till helvetet! -Din jävel! Du tog min pistol!
Du har dödat mitt land och nu ska jag döda dig!
Öppna dörren!
Jag ska döda dig!
Fan!
-Herbert! Herregud! -Bort, bort!
Åh, Herbert!
Min vän, gissa vem jag har i sovrummet.
-Jag sa ju det! -Herbert.
Vad?
-Är det slut? -Nej, vi hittar en utväg, som alltid.
-Nej, nej... -Jo!
-Jag har dött. -Nej!
-Jag har dött. -Nej, sluta!
Jag är död! Jag kan för fan lika gärna gå och...dö!
-Sluta! Elena, vad gör du? -Jag orkar inte...
Hördu, hördu.
Nej...!
Se på mig. Se på mig.
Elena. Lova mig att du aldrig gör det. Lova mig det.
De är på väg!
-Era jävla vildar! Era svin! -Håll käften! Jag ska döda dig, din...
-Ni har snott våra pengar! -Fan!
Ge tillbaka våra pengar!
Herbert...
-Allt det här är ert fel! -All kärlek jag gav dem...
-Herbert. -Det är ert fel!
-All kärlek jag gav dem... -Jag ska dansa på era gravar!
Nej.
Nej, nej, nej. Jag...
Jag vägrar tala med förrädiska spionfittor.
För till protokollet att den tidigare kanslern vägrar föra en dialog.
Var är det skriftliga åtalet?
Jag kräver att få se papper på din satans legitimitet, vilken är obefintlig!
Ta henne. Han stannar!
-Rör inte en muskel! -Skada honom inte!
-Elena, prata inte med dem! -Skadar du honom dödar jag dig!
Lyssna på mig! Säg ingenting!
-Skada honom inte! -Elena!
Jag ska fanimig klippa av dig kulorna!
-Elena! -Herbert!
Elena!
-Du ska svara på våra frågor nu. -Absolut inte.
För till protokollet att den tidigare kanslern vägrar svara på folkets frågor.
Säg till mitt folk att jag endast svarar inför de sanna representanterna-
-för arbetarklassen i parlamentet!
-Parlamentet har upplösts. -Endast jag kan upplösa parlamentet.
Säkerhetstjänsten och motståndsarmén-
-har tillsammans bildat det nya styrande organet Nationella frihetsfronten.
Nationella frihetsfronten?
Ingen vet ens vad det är. Vilket jävla skämt.
-Nu ska vi läsa upp dina brott. -Jag har inte begått några brott.
Den tilltalade, Elena Vernham, har begått följande brott:
-"Tilltalade"? Era jävla barnrumpor! -Brott mot mänsklig värdighet...
...despotiska och kriminella handlingar, mord på f.d. kanslern Edward Keplinger-
-anskaffning av lyxvaror från utlandet medan folket levde på 200 gram om dagen.
Ren och skär lögn!
Inget av detta skulle hålla i en internationell domstol.
-Ni är patetiska, tarvliga små män... -...brottet folkmord.
Vanföreställningar!
Hörde du anklagelserna? Har du förstått dem?
-Nej, inte ett ord. -Svara.
Lyssna nu, ditt psykfall! Jag ansträngde mig med dig!
Om och om igen försökte jag få din icke-fungerande hjärna att förstå-
-men du vägrade lyssna!
Allt handlade bara om mögel och klimakteriet-
-och "snälla pappa, knulla mig"-dravel, hela vägen ner i skiten!
Så nu...
...ska du betala för kalaset och stå till svars för dina brott.
Nej, du ska stå till svars för förräderi-
-och jag ska släpa ditt ruttnande lik bort till folkpalatset.
Vad gör ni med henne?
Nej, ta mig till henne nu, genast.
Du förstår väl vad hon precis har gjort?
-Hon har förrått dig. -Dra åt helvete.
Hon vill att du ska dra på dig tagelskjortan-
-och stå till svars för hennes synder.
"Slaktaren tvingade mig!"
Men vi vet sanningen, du och jag.
Det står inte rätt till med henne.
-Pappan? -Hördu!
Gud vet vad han gjorde.
Stoppade kuken i munnen på henne, sägs det.
Håll käften! Håll käften!
Jag är tveksam, men det spelar ingen roll. Hon är obotlig.
Hon utnyttjade dig för att göda sitt ego, och nu går landet under.
Hon dödar oss! Tusentals, överallt.
Fäder, mödrar, söner. Arbetarna. Ditt folk!
Till ingen nytta. För stolthet.
Du vet väl att det är sant?
Jag utgick från att du visste det hela tiden.
Det är inte jag som är din plågoande.
Jag är inte här för att utvinna nåt.
Men jag har sett alltihop.
Det har vi alla.
Hur hon har sårat dig.
Lurat dig, förödmjukat dig.
Hon låste in dig, torterade dig och vände på det och kallade det kärlek.
Lurade i dig att ni hade nåt uråldrigt jävla band som du vore förlorad utan.
Hon har gjort samma sak mot oss allihop.
Gjort oss till slavar för hennes kärlek.
Men nu är det över.
Tiden är inne att ta avstånd från henne. Offentligt.
Och rädda dig själv.
V-v-vad är det som händer?
Vad händer? Jag kräver att få veta vad som händer!
Det vi förväntade oss. Din stora oxe har övergett dig.
Han säger att du förgiftade hans hjärna. Vad säger du om det?
Det skulle han aldrig säga.
Alla har lämnat dig, Elena.
Du står helt ensam.
Du har inget annat val än att samarbeta.
Du ska berätta sanningen för ditt folk och erkänna dina brott offentligt, i tv.
I tv? Visst.
Du behöver mig, eller hur?
Nej, det gör jag inte.
-Det är därför jag är vid liv. -Nej.
Vi står för principen om lagligt maktövertagande.
Och du behöver mig för att sälja in den, din gris.
Du har inte stödet som krävs. Visst, nasse?
Tvärtom, det försäkrar jag dig.
Valkretsen är splittrad. Är det inte så, lille grisekno?
Jag har miljontals anhängare i Rinnburg och i bergen-
-som aldrig kommer att bevilja dig-
-och din Nationella frihetsfront moralisk auktoritet.
Ni har inte ens USA, eller hur?
Seså. Erkänn.
Vi har allt stöd vi behöver.
Om det var sant skulle ni redan ha bränt mitt lik och börjat inreda palatset.
Lyssna nu! Jag beordrar dig att samarbeta!
Dina order faller platt som en jävla pannkaka!
Då så.
Vad händer?
Vad är det där?
FARA SVARTMÖGEL
Nej!
-Hjälper du mig? -Ja!
-Ja? -Ja, ja, ja!
I dag?
-Det måste ske i dag! -Ja! Ja, ja!
För till protokollet att den tidigare kanslern går med på att samarbeta.
-Lyssnar du? -Ja.
Så här ska vi göra.
-Vi ska ta dig härifrån. -Ja.
Sen tar vi dig till parlamentet.
Vi kallar dit tv-teamen, och sen erkänner du dina brott för folket.
-Går du med på det? -Ja. Ja. Ja.
För till protokollet att den tidigare kanslern känns vid sina brott-
-och går med på att erkänna.
Vi gör det helt transparent.
Vi gör det lagligt, för vi är inga slaktare.
-Nej. -Vi lyder under konstitutionen.
Kom nu.
Stöd dig mot mig, Elena.
Först fräschar vi till dig och gör dig presentabel.
Syftet är inte att förödmjuka dig, Elena.
Korpral Zubak kommer att behandlas rättvist enligt lagen, precis som du.
När du har erkänt...
Säkrat!
Kom igen!
Vi ska flytta dig.
Ur vägen.
Nej! Nej!
Nej!
Var är vi?
UT MED VERNHAM
Vad...?
Vart ska vi...? Vart för ni mig?
Ska vi flyga? Ska vi flyga nånstans?
-Ut nu! -Snabba på!
Kom igen!
-Gå, gå! -Ur vägen.
Kom igen, sätt fart.
-Ur vägen, för fan! -Flytta på er.
Hur mår du? Är du skadad?
Nej.
Hur...? Vad...?
Var är vi?
Jag vet inte.
Det är amerikanerna. Det är amerikanerna. Jag vet det.
Jag sa ingenting. Jag har inte förrått dig.
-Nej! Herbert! -Elena! Elena!
Herbert! Nej!
Vad...?
Fint.
Fint. Jag ber så hemskt mycket om ursäkt för den hårdhänta transporten.
Är allt väl?
Äsch, vad säger jag? Ni måste vara utmattad.
Vad... Vad är det här?
Är vi...ensamma?
-Är vi...? -Här, varsågod och sitt.
Är det över?
Är det det? I så fall kräver jag att föras tillbaka till palatset.
Om det inte är över måste jag till Kina.
Jag måste till Kina med en garanti om att inte utlämnas.
Förstår du? Jag behöver det nu, Emil.
Jag kräver... J-j-jag behöver det nu.
Snälla ni. Sätt er.
Jisses, vad ska man säga?
Det är vidrigt, allt de har gjort mot er.
Sån förödmjukelse.
Sån otacksamhet. Det är skandalöst.
Berätta vad som händer.
Lever jag? Är jag död? Vad fan är planen?
Var är vi?
Inbördeskriget rasar, men ingen har vunnit än.
Det står och väger.
Rebellerna har vunnit mark, men de har vissa svaga punkter.
Era lojalister har gruvorna, bergen, merparten av armén-
-men allt är oerhört flytande.
Jag förblir neutral. Att välja sida är dåligt för affärerna.
Men det är tydligt att situationen kräver en känsla av auktoritet.
En rejäl ledare av kött och blod.
Nån med fallenhet för jobbet.
Ett bekant ansikte.
Just det.
Okej...
Då kan vi inte ödsla nån tid. Lyssna nu, Emil.
Nej, nu ska ni lyssna på mig.
Ni har fallenhet, men er chans att överleva på lång sikt är obefintlig.
Ni är helt avskuren, som ett spädbarn på ett isflak.
Ni behöver en buffert.
Inte en vän eller en synlig allierad i egentlig mening-
-utan en skyddsvall som kan stå emot skiten som böljar in.
Ja. Kina.
Icke. Ni utgör en för stor risk för dem nu.
Dessutom har jag insett vilken fara de utgör för vår region.
-Har du det? -Ja.
Det borde ni också göra.
Västvärlden ser gärna en vågbrytare i regionen.
Nån som kan vara tuff mot Kina.
Med våra resurser och vår nyfunna kobolt...
Nej, nej. Jag litar inte på dem.
Omsvängningar är inte ovanliga.
Inte offentligt, förstås, utan där allt händer, i skuggorna.
Ni får materiellt stöd bakvägen, som hjälp i krigsinsatserna.
I tysthet ändras prioriteringarna och sanktionerna lättas.
En ny amerikansk regering gör sig hemmastadd-
-och plötsligt är vi lika goda vänner som förr.
Vad säger du, Judith?
Skulle det funka för den nya administrationen?
Det är sannolikt.
Om vi får se vissa förändringar och garantier.
Javisst, förändringar.
Vad tycker du, Elena?
Vi kanske ska säga så för tillfället. Vi lägger på nu, men tack.
Nu ska du få fräscha till dig, sen pratar vi om nästa steg.
Det är säkert här. Säkra rum.
Ren luft.
Det var bara en sak till.
Han måste bort, förstås.
-Vem? -Ni två fungerar inte ihop.
Problemen började med honom och måste sluta med honom. Det här vet ni säkert.
Och om jag vägrar?
För all del.
Ni gör precis som ni vill. Det är ni som har kontrollen.
Men nog om det nu. Ta en dusch.
Låt allt sjunka in.
Sen spikar vi det.
Vad händer, Elena?
Herbert, sätt... Sätt dig, är du snäll.
Berätta vad som händer.
De...
Herbert... Amerikanerna och Bartos...
...har kommit för att ta vårt land ifrån oss...
...och de vill att jag knäböjer och blir deras galjonsfigur.
Och vad har du sagt?
-Älskling, jag... -Elena. Sluta låtsas nu, för fan.
Nej, nej.
-Vad har du gått med på? -Inget. Inget.
Jag har inte gått med på nåt.
De kan inte sära på oss. Det kan de inte, eller hur?
Säg det, Herbert. Säg det.
-De kan inte sära på oss. -Just det. Och jag har en plan.
Vi ska göra motstånd mot dem.
Vi ska slåss ända in i döden, du och jag, tillsammans.
Vi får spela med i början, men bara ett litet tag.
Sen, när de vänder ryggen till, går vi till motangrepp med vårt folk.
Sen fängslar vi Bartos för hans brott och beslagtar hans rikedomar-
-och omfördelar dem till de fattiga. Och sen...
Sen bygger vi upp det.
Vi bygger upp allt på nytt.
Från vår jord.
Vi gör det tillsammans. Och våra drömmar kommer att leva för evigt.
Herbert...
Jag ska slåss ända in i döden.
Ja.
Jag älskar dig.
Du måste vara trött.
Ja. Det har varit en tuff resa.
-Nu kan du sova, min älskling. -Jag vet.
Nu ska vi sova och drömma.
Och...så får vi allt det här att försvinna.
Vad är det?
Jag vet inte. Det är bara...
Det krävs så mycket slit för att bli gammal.
Så många år.
Och så en dag...
...drabbas man av sina värsta farhågor...
...och då är man fortfarande samma barn.
Herbert?
Jag är glad att jag fann dig.
Jag också.
Jag behövde dig.
Verkligen.
Det är som du sa när vi träffades.
"Ämnade för varandra."
Jag är rädd.
Var inte det.
Jag är här.
Varsågod, älskling.
Tackar.
Jo, Karla ville dubbelkolla om du fortfarande vill ha lax i kväll?
Ja, det blir bra.
Min fina, fylliga kvinna.
Din nionde segerdag.
Jävlar, vad åren går.
Ja, jag vet.
Men jag måste säga att du ser stark ut, älskade.
Tack.
Nej, jag menar allvar.
Med tanke på, du vet...
Vadå?
Den jobbiga perioden. Annus horribilis.
Ja.
Jag funderar på det där ibland...
Vad var det egentligen som hände, tror du?
Det där...
Alltihop?
Jag vinglade väl till lite.
Just det.
Mina älsklingar.
Vilken underbar kväll.
Jag är så glad att ni är här med mig och firar årets segerdag.
Men låt oss blicka bakåt en liten stund, på vägen som ledde oss hit.
Vår kärlek sattes på prov.
Vår tro på vår livsstil hängde på en skör tråd.
Nu vet vi vilka mörka krafter som drev oss dit.
Keplinger och den radikala vänstern.
Den korrupta säkerhetstjänsten.
Och så förstås, det farliga Kina-
-som fortfarande försöker erövra Europa med sin totalitära ekonomi-
-och cancerogena 5G-teknik.
Och ja, förrädarna fanns även i min egen regering.
Det var personer jag värdesatte.
Personer som påstod sig värna om det arbetande folkets intressen-
-men som i slutändan inte gick att lita på.
Jag är tacksam för att jag lyckades genomskåda dem innan det var för sent-
-och därmed kunde avvärja katastrofen.
Men nu gryr en ny era.
Ett nytt Europa.
Härifrån kan vi se tillbaka på våra svårigheter-
-och inte se dem som misstag, utan som nåt att dra lärdom av-
-nåt att stärkas och växa av.
Det förblir den största äran för mig att få leda er på den här resan.
Jag är ingenting utan er alla.
För allt som jag är, är jag tack vare er.
Så jag välsignar er alla.
Och jag välsignar vår kärlek.
Alltid.
Vi älskar er!
Översättning: Hanna Måhl Åsberg