Herbert?
Ostani spodaj.
Ne, Herbert. Ne morem.
Kje sva?
Naj razmislim.
Ne moreva ostati tukaj. Stran morava.
Stran morava, takoj.
Ne, ne.
Ja, stran morava. Pridi. -Ne. Ne, ne.
Ne. Ne.
Pridi. -Ne morem. Ne morem.
Ne!
Ne prenesem tega biti ali ne biti,
kot da skušam samo preživeti. -Poslušaj me.
Ne, ti me poslušaj. Moram ...
Nazaj greva, da bom tisto, kar sem bila.
Poslušaj me. -Jebi se!
Tvoja vlada je padla. -Dol z mene!
Konec je!
Razumeš? -Ne.
Ljubezen moja, poglej me. Konec je.
Dol z mene, pizdun!
Ne!
Poglej me, ljubezen moja.
Nimaš več moči. Razumeš?
Herbert ... -Zdaj si v mojem svetu.
Vojak sem, ne?
Če hočeš preživeti,
me poslušaj. Prav? -Ja.
Primi me za roko. -Ja, razumem.
Razumeš, ljubezen moja? -Ja, dragi. Razumem.
EVROPA
REŽIM
Od zdaj naprej moraš razmišljati kot vojak.
Prav? -Ja.
Nikoli se ne bova prostovoljno predala.
Če naju bodo ujeli,
se bova upirala in naredila vse, da pobegneva.
Blizu mene bodi.
Prav? -Ja.
Če bi lahko dobila snemalce ali vsaj družabno omrežje ...
Ne, tega sranja se ne greva več.
Če bi me moji ljudje videli ...
Nihče te ne bo videl. Prijavili naju bodo.
Ven te morava spraviti. Razumeš?
Prav.
Kitajska. Točno.
Vedno so bili prijazni do mene. -Pozabi zdaj to.
Kitajska je tam čez, midva pa sva tukaj.
Za mano. Pridi.
Ali pa Rinnburg.
Moje najmočnejše oporišče. Tam bomo strnili vrste ...
Rinnburg je na drugi strani države.
Peš sva in lovijo te.
Poiščiva letališče. -Najbrž so ga zavzeli.
Pa pokličiva letalo, da pride po naju.
Zakaj je to tako prekleto težko? Dobiva letalo ...
Kako, Elena? Kako?
Ne vem, jebenti. To pač naredim.
Kaj je to?
"Režim Vernhamove je premagan.
Država je vaša.
Novice, ki trdijo drugače, so lažne.
Westgatska uporniška vojska bo kmalu vzpostavila vse službe."
Klinc jih gleda!
Klinc jih gleda za vse, kar so mi naredili!
Pizde! -Utihni! Utihni!
Nicky.
Nicky. Nicky.
Vem, kje je. Vem, kje je nastanjen v Švici.
Ja, to bo rešitev.
Poiščiva telefon in ga pokličiva. Poslal bo pomoč.
Ja, tako bo, Herbert. Imava načrt.
Tako, ja. Samo poiščeva telefon ...
Kje sva?
Ne vem.
Ostani pri tleh.
Za mano.
Skloni se. Hitreje.
Moji ljudje so blizu. Vem, da so.
Najti ti morava zavetišče. Pridi.
Bova potrkala na kakšna vrata? Nihče me ne bo mogel zavrniti.
Kaj ... Kaj je to?
Vojska! Herbert, to so naši ...
Opozarjamo na policijsko uro.
Po deveti uri zvečer zunaj ne moremo jamčiti varnosti.
Tiste, ki skrivajo Eleno Vernham ali člane njenega režima,
bomo prijeli in jih na licu mesta ustrelili.
Omrežje mobilne telefonije začasno ne bo obratovalo.
Ni mobilnega omrežja.
Pozabi zdaj to.
Morda deluje stacionarno. -Elena, poglej me.
Poiskala bova nekoga ... -Elena, poglej me.
Najti ti morava zavetišče,
kjer se boš lahko skrila in ne bo nikogar blizu.
Razumeš? -Prav.
Nobene hrane, vode, ničesar ni.
Samo klinčeva poezija.
Pa sem Nickyju rekla, da je to brezzvezen žanr.
Osemdeset besed pijanskega blebetanja o neki vrbi.
Elena.
Kaj?
Bi res to naredila?
Kaj?
Mene postavila za kanclerja.
Ja, seveda.
Tak je bil načrt, kajne?
Je bil res?
Saj se je že dogajalo.
Rekla sem to. -Nisi. Oklevala si.
Sem res? -Ja, res.
Ne, ne bi ... -Samo ne pretvarjaj se.
Herbert.
Poglej me in reci, da bi te izdala.
Ti to reci.
Reci. -Nikoli te ne bi izdala.
Nikoli te ne bi izdala.
Dobro.
Pridi.
Pomiri se.
Ne morem se skrivati v senci. -Moraš.
Moraš. -Ne morem. Nekaj moram ukreniti.
Moji ljudje so zunaj nekje. Pomagali mi bodo.
Prosim, poiščiva koga.
Pozdravljen, prijatelj. Vesel božič.
Se opravičujem. Sem bil ... -Ne, ne, nisi v težavah.
Naju lahko s prijateljico nekam zapelješ, prosim?
Pozen sem že. Policijska ura ... -Saj ni tako daleč.
Ceste niso varne, moj dom pa je uničen.
Samo do brata hočem. -Poglej me. Božič je. Daj no.
Prav.
Tukaj je moja prijateljica. Poslušaj.
Kristus! -Šla bova, kamor greš ti.
Ne, ne, ne. Poslušaj ... -Ne, ne.
Kako ti je ime, dragec? Kako ti je ime?
Gregor. -Gregor. Gregor.
Poslušaj me. Govorim ti kot kanclerka.
Ne skrbi za policijsko uro, za ceste.
Ubij ta glas v svoji glavi, Gregor. Veš, da mi lahko zaupaš.
Ko bo tega konec, kar bo kmalu, bodo izgovarjali tvoje ime.
Res bodo. "Gregor, mož ki jo je vozil.
Rešitelj, brodnik." Gregor, poslušaj me.
Dobil boš vse, kar si boš želel.
Junak boš.
Junakov pa se vedno spominjamo, kajne?
Imaš telefon? -Junaki posojajo svoj telefon.
Prijatelj, počakaj!
Sranje! Sranje!
Ustavite, ustavite. -Elena!
Elena!
Jebela, saj niste resni.
Boste pomagali svoji kanclerki?
Jaz? Seveda, seveda. Kam bi pa šli?
K vam domov, če ste tako prijazni.
Gospodična, to bi ...
To bi bila velika čast ... Jebela, pa še vi?
Mogoče bi počakala drugega. -Ne, ne, gospod. Ne.
Desetnik, moj desetnik. Vajin človek sem.
Ja, najin človek sem. -Pijan je.
V avto in ne pritožuj se.
Res znate voziti?
V Vzhodnem Ganzu ni boljšega šoferja.
Za mojega angela.
Neizmerno sem vam hvaležna, gospod.
Moj bog, kako je to mogoče? Kako ste lahko z mano?
Je vaša hiša varna?
Seveda, varna je.
In zelo čista. Nazdravili bomo za božič.
Kako vam je ime, dragec?
Tomas. Kličejo me Petelin, vi pa me lahko kličete, kot želite.
Tam! Pazite!
Tomas, imate morda telefon?
Ja, imam. Doma. Lahko ga boste uporabili.
Pusti ga, da vozi. -Prosim, res lahko ...
Samo še nekaj. Pazite na cesto.
Na voljo sem vam, sladki moj angel.
Rekli ste, da živite v hiši. -Tako je.
V krasni veliki hiši z vsemi usranimi sosedi.
Preveč javno je.
Brez skrbi. V svoji enoti sem sam.
Peljal vaju bom gor, samo malo počakajta.
Prinesel vama bom oblačila. Za krinko.
Dobro? -Ja, dobro.
Uspelo nam je. -Ja. Uspelo, Tomas.
Zelo dobro. -Draga moja.
Ja, dragec moj.
Jebela.
Ne zaupam mu. Zamočil bo.
Ne. Točno tisto je, kar potrebujeva.
Krasen, odličen bedak, ki bo vse naredil zame.
Nekdanja kanclerka Elena Vernham je zdaj ubežnica pred zakonom.
Če karkoli veste o tem, kje bi se nahajala,
to takoj prijavite in boste nagrajeni.
Lojalistom ne bomo prizanašali.
Privrženci Vernhamove izgubljajo podporo.
Nekdanja kanclerka se nima kje skriti.
Našli jo bomo in ji sodili.
Ne poslušajva teh laži.
Sranje.
Kaj pa je?
Pozdravljene, damice. Kako kaj?
Adijo.
Vzemita. Nekaj mojega. In še tole.
Umetno krzno moje pokojne mame, te stare krave.
Stokrat hvala, dragec moj.
Ne, vi ste moja dragica. -Ne, Tomas ...
Naš angel varuh ste.
Glavo dol.
Na čigavi strani so ti ljudje?
Na vseh straneh. Vsepovsod so na vseh straneh.
Dajmo, hitro.
Samo ljudje so.
Pojdi noter. Noter.
Zelo sem vam hvaležna, Tomas.
V zgodovino boste šli kot človek, ki je rešil narod.
Res? -Res.
To bi mi bilo pa všeč. Res.
Nikomur ne povejte, da je tukaj. Razumete?
Nikomur. -Ja, razumem.
Samo mami sem povedal.
In atu.
Pa bratu, sestri in tiču sestrinega brata.
Ko bi se zdaj videla!
Samo šala je.
Hitro. -Ja.
Pa smo tukaj. -Noter.
Poznate tisto žensko? -Katero?
Tisto na drugi strani. -Aha, Greta.
Zelo je ogreta zame.
Tiča mi ogleduje kot kakšno sladico.
O, bog. -Ji zaupate?
Seveda. Jebela, da ji.
Tomas, dragec moj? -Ja?
Omenili ste, da imate telefon.
Ja, ja. Seveda. Tukaj je.
Bi mogoče žganje? Bomo nazdravili?
Jaz bi z veseljem. -Tukaj je.
Herbert. Herbert. -Tako, ja.
Ali deluje? -Zelo dober telefon je.
Tomas ... Ne.
Tomas, vrata so se zaprla ...
Prekleta prasica!
Obesili te bodo kot klobaso, boš že videla!
Ne, ne, Tomas!
Odpri vrata!
Zahtevam, da takoj odprete vrata.
Tomas! Ne, Tomas!
Jebenti! -Tomas, dragec moj. Moj angel.
Poklical bom bratranca, ki dela v Varnostni službi.
Kristus, Herbert! Najti morava ...
Prekleta hudičevka si! -Odpri vrata! Odpri!
Obsodili te bodo na pekel! -Prekleti pizdun! Pištolo si mi vzel.
Ubila si mojo državo in zdaj bom jaz tebe.
Odpri vrata!
Ubil te bom!
Jebenti!
Herbert! O, bog, o bog. -Stran! Stran!
Herbert!
Prijatelj moj, ugani, kdo je v moji spalnici.
Sem ti rekel! -Herbert!
Kaj?
Konec je.
Ne, ni. Našla bova način, kot ga vedno.
Ne, ne. -Ja.
Umrla sem. -Ne.
Umrla sem. -Ne, nisi. Nehaj!
Umrla sem. Kot da bi zares umrla!
Nehaj! Elena, kaj delaš? -Ne morem.
Ne!
Poglej me. Poglej me.
Elena, obljubi, da tega ne boš naredila. Obljubi mi.
Že prihajajo.
Prekleti svinji! -Utihni! Ubil te bom, ti ...
Denar sta nam kradla! -Jebenti!
Vrnita nam naš denar!
Herbert.
Ne. Ob vsej ljubezni, ki sem jim jo dala.
Herbert. -Vidva sta kriva za to!
Ob vsej moji ljubezni. -Plesal bom na vajinem grobu!
Ne.
Ne, ne, ne ... Ne bom ...
Ne bom govorila z izdajalskimi vohunskimi pizdami!
Zapišite, da nekdanja kanclerka zavrača civiliziran dialog.
Kje je vaš obtožni predlog?
Videti hočem kak dokument o vaši klinčevi legitimnosti,
ki sicer ne obstaja.
Odvedite jo. On ostane.
Ne gani se! -Ne, ne. Ne ranite ga.
Elena, ne govori z njimi. -Če ga ranite, vas bom ubila.
Poslušaj me! Ničesar jim ne povej.
Ne ranite ga! -Elena!
S škarjami vam bom odrezala jajca!
Elena! -Herbert!
Elena!
Odgovarjali boste na naša vprašanja.
Niti pod razno.
Zapišite, da nekdanja kanclerka noče odgovarjati na vprašanja ljudstva.
Mojemu ljudstvu povejte, da bom odgovarjala
le resničnim predstavnikom delovnega ljudstva v parlamentu.
Parlament je razpuščen.
Ne more biti razpuščen, če ga jaz ne razpustim.
Varnostna služba in uporniška vojska
sta vzpostavila novo vrhovno vladno telo,
Fronto narodne svobode.
Fronta narodne svobode?
Nihče ne ve, kaj je to. Kakšna klinčeva šala.
Prebrali bomo vaša kazniva dejanja. -Nobenih nimam na vesti.
Obtožena Elena Vernham je zakrivila naslednja dejanja.
Obtožena? Prekleti otročaji. -Ni spoštovala človekovega dostojanstva,
izvajala je tiranska in zločinska dejanja,
umorila je nekdanjega kanclerja Keplingerja,
iz tujine naročala prestižna živila,
ljudstvu pa omejevala hrano na dvesto gramov na dan.
Same laži, ki jih ne bo priznal noben mednarodni upravni organ.
Pomilovanja vredni nizkotneži ste. -Kakor tudi zločin genocida.
Saj se vam blede.
Ste slišali obtožbe? Ste jih razumeli?
Ne, niti besedice. -Odgovorite mi.
Poslušajte me zdaj, blaznica!
Trudil sem se z vami!
Vse sem dal od sebe, da bi razmišljali trezno,
ampak ne, niste me hoteli poslušati.
Vse se je vrtelo okoli plesni, menopavze
in tistega sranja z očkom, ki naj bi vas pokavsal!
Zdaj pa ...
Boste plačali za svoje grehe in odgovarjali za svoje zločine.
Ne, vi boste odgovarjali zaradi veleizdaje.
Vaše trohneče truplo bom zvlekla do ljudske palače.
Kaj delate z njo?
Peljite me k njej.
Veste, kaj je pravkar naredila?
Izdala vas je. -Jebite se.
Pod vlak vas je vrgla.
Na vas prelaga svoje grehe.
"Klavec me je prisilil."
Midva pa poznava resnico.
Nima vseh kolesc v glavi, kajne?
Oče?
Bog ve, kaj je počel.
Govori se, da ji je rinil tiča v usta.
Utihnite! Utihnite!
Nisem prepričan, ampak saj je vseeno.
Nepopravljiva je.
Izkoristila vas je, da je nahranila svoj ego,
zdaj pa država umira.
Zaradi nje umiramo.
Tisoči vsepovsod.
Očetje, matere, sinovi, delovni ljudje, vaši ljudje.
Za prazen nič.
Zaradi napuha.
Sami veste, da je to res.
Sklepal sem, da ste od nekdaj vedeli.
Nisem vaš mučitelj.
Nisem prišel, da bi kaj izvlekel iz vas.
Ampak vse sem videl.
Vsi smo.
Kako vas je ranila.
Prevarala. Vsa ponižanja.
Vas vrgla v kletko, mučila, obrnila ploščo in temu rekla ljubezen.
Prepričala vas je o neki globoki vezi, brez katere bi bili izgubljeni.
To je naredila nam vsem.
Nas imela za ujetnike svoje ljubezni.
Ampak tega je zdaj konec.
Prišel je čas, da se ji odrečete.
Javno.
In se tako rešite.
Kaj se dogaja?
Hočem vedeti, kaj se dogaja.
Kar smo pričakovali. Vaš veliki vol vas je zapustil.
Pravi, da ste mu zastrupili možgane.
Kaj porečete na to?
Tega že ne bi rekel.
Vsi so vas zapustili, Elena.
Sami ste.
Nimate druge izbire, kot da sodelujete.
Povejte ljudem resnico.
Javno priznajte svoje grehe, in to na televiziji.
Na televiziji. Seveda.
Potrebujete me, kajne?
Sploh ne, gospa.
Zato sem še živa. -Ne.
Verjamemo v načelo pravnega prenosa oblasti.
Potrebujete me za svoj cilj, prasec.
Številke niso zadostne, kaj, pujsek?
Nasprotno, verjemite.
Razbito volilno telo imate, kajne, pujsi fujsi?
Milijoni mojih ljudi v Rinnburgu, v Višavju
vam in vaši Fronti narodne svobode ne bodo priznali moralne avtoritete.
Niti Amerike nimate, kajne?
Kar priznajte.
Imamo vso potrebno podporo.
Če bi bilo to res, bi že sežigali moje kosti in izbirali nove tapete.
Poslušajte me! Ukazujem vam, da sodelujete!
Na ukaz vam še klinčeve omlete ne bi naredili.
Dobro.
Kaj se dogaja?
Kaj je to?
NEVARNO ČRNA PLESEN
Ne!
Mi boste pomagali?
Ja? -Ja, ja, ja!
Še danes?
Mora se zgoditi danes!
Ja! Ja, ja!
Zapišite. Nekdanja kanclerka je privolila v sodelovanje.
Poslušate? -Ja.
Takole bomo.
Spravili vas bomo od tod. Prav? -Ja.
Potem v parlament.
Sklicali bomo poročevalce
in ljudstvu boste priznali svoje grehe.
Se strinjate? -Ja. Ja.
Nekdanja kanclerka se zaveda svojih zločinov in obljublja priznanje.
Vse to bo javno.
To delamo uradno, ker nismo klavci.
Ne. -Smo v službi ustave.
Pridite.
Oprite se name, Elena.
Najprej vas bomo uredili, da boste dostojni.
Nočem vas ponižati, Elena.
Desetniku Zubaku bomo sodili pošteno tako kot vam.
Ko boste priznali ...
Varno!
Gremo, gremo!
Premestili vas bomo.
S poti!
Ne! Ne!
Ne!
Kje smo?
VEN Z VERNHAMOVO
Kaj ... Kam ...
Kam me peljete?
Ali letimo?
Ali kam letimo?
Ven! -Dajmo!
Gremo!
Dajmo, dajmo! -Umaknite se.
Dajmo, dajmo.
Umaknite se s poti! -Dajmo.
Dajmo!
Si dobro? Si ranjena? -Ne.
Kako ...
Kje sva?
Ne vem.
Američani so. Vem, da so Američani.
Ničesar jim nisem rekel. Nisem te izdal.
Ne! Herbert! Herbert! -Elena! Elena! Elena!
Herbert! Herbert! Ne!
Kaj ...
Dobro.
Opravičujem se grob prevoz.
Saj je s tabo vse v redu?
Kaj pa govorim? Gotovo si utrujena.
Kaj je to?
Sva sama?
Ali sva ... -Prosim, izvoli sesti.
Je konec?
Če je, zahtevam, da me peljejo nazaj v palačo.
Če ni konec, moram na Kitajsko.
Na Kitajsko z jamstvom, da me ne bodo izročili.
Me razumeš? Takoj se mora zgoditi.
Zahtevam, da se zgodi takoj.
Prosim, sedi.
Moj bog, kaj naj rečem?
Obrača se mi ob tem, kar so ti naredili.
To ponižanje.
Nehvaležnost.
Kako brezobzirno.
Povej mi, kaj se dogaja.
Sem živa? Sem mrtva? Kaj, madona, je to?
Kje sva?
Divja državljanska vojna, zmagovalca še ni.
Vse je še odprto.
Uporniki imajo prednost na terenu, na robovih pa so šibki.
Lojalisti obvladujejo rudnike, Višavje in večino vojske,
ampak vse je spremenljivo.
Sam ostajam nevtralen. Strankarstvo ni dobro za posel.
Zdi pa se mi, da položaj zahteva avtoriteto.
Nekoga resničnega, ki bo prevzel vajeti.
Nekoga, ki je vešč.
Znan obraz.
A tako.
Torej ...
Potem ne smeva izgubljati časa. Emil, poslušaj me.
Ne, ti poslušaj. Saj si vešča,
ampak možnosti za preživetje na dolgi rok imaš minimalne.
Popolnoma so te odrezali. Si kot dete na ledeni plošči.
Potrebuješ varovalo.
Ne prijatelja ali logičnega zaveznika,
ampak močnega izvršitelja, ki bo odvrnil vse to sranje.
Ja, Kitajsko.
Ne, ne. Zdaj si preveč tvegana zanje.
Poleg tega sem spoznal, da predstavljajo nevarnost za regijo.
Kaj res? -Ja.
In tudi ti bi morala.
Zahod bi bil vesel valobrana v regiji.
Nekoga, ki se bo Kitajski postavil po robu.
Z našimi viri in novo odkritim kobaltom ...
Ne, ne. Ne zaupam jim.
Preobrati niso neobičajni.
Ne javno, seveda.
To se počne skrivaj.
Po stranskih kanalih lahko dobiš materialno pomoč
za vojaško dejavnost.
Potihoma se bodo prioritete spremenile, sankcije ublažile.
Na položaj bo prišla nova Bela hiša
in naenkrat bomo spet stari prijatelji.
Kaj praviš, Judith?
Bo to v skladu z novo administracijo?
Lahko bi bilo.
Če bodo kakšne spremembe in zagotovila.
Ja, spremembe.
Kaj misliš, Elena?
Pustimo to za zdaj. Končajmo, ampak hvala.
Najprej te bomo uredili, potem se pogovorimo za naprej.
Tukaj je varno. Varne sobe.
Varen zrak.
Samo še ena stvar je.
On bo moral oditi, se razume.
Kdo? -Vidva skupaj, tako ne gre.
Težave so se z njim začele in se bodo z njim končale.
Prepričan sem, da to veš.
In če se ne strinjam?
Brez skrbi.
Naredi, kar želiš.
Ti odločaš.
Kakorkoli že, pojdi se osvežit.
Pomiri se s tem.
Potem bomo vse dorekli.
Kaj se dogaja, Elena?
Herbert, sedi, prosim.
Povej mi, kaj se dogaja.
Prišli ...
Herbert, Američani z Bartosom
so prišli, da nam vzamejo našo državo.
Hočejo, da pokleknem, in postanem njihova maskota.
Kaj si jim rekla?
Ljubezen moja ... -Elena, samo ne pretvarjaj se.
Ne, ne.
Kaj si jim obljubila? -Nič. Nič.
Nič jim nisem obljubila.
Ne morejo naju ločiti. Ne morejo, kajne?
Herbert, reci to. Reci.
Ne morejo naju ločiti.
Tako je. Imam načrt.
Borila se bova proti njim.
Borila se bova do zadnjega diha. Ti in jaz, skupaj.
Ja, plesala bova po njihovo, ampak samo nekaj časa.
Ko ne bodo pozorni, bova začela protinapad naših.
Bartosa bomo vrgli v zapor, njegovo bogastvo pa zasegli
in ga razdelili med reveže.
In potem ...
Potem jo bova zgradila.
Ponovno jo bova zgradila.
Iz zemlje.
Midva skupaj. Najine sanje bodo živele za vedno.
Herbert.
Boril se bom do zadnjega diha.
Ja.
Ljubim te.
In jaz tebe.
Gotovo si utrujen.
Ja. Naporna pot je bila.
Zdaj lahko spiš, ljubezen moja.
Vem.
Spala bova in sanjala.
Poskrbela bova, da bo vsega tega konec.
Kaj je?
Saj ne vem. Samo ...
Toliko truda, da dočakaš starost.
Vsa ta leta.
Potem se nekega dne
uresničijo tvoji najhujši strahovi.
Ti pa si še vedno tisti otrok.
Herbert?
Vesela sem, da si šel z mano.
Jaz tudi.
Potrebovala sem te.
Zares.
Kot si rekla, ko sva se spoznala.
"Usojena sva si."
Strah me je.
Nikar.
Ob tebi sem.
Tukaj si, ljubezen moja.
Hvala.
Karla sprašuje, ali še velja losos za večerjo?
Ja, prav.
Čudovita, poželjiva dama.
Tvoj deveti dan zmage.
Kristus, kako leta letijo.
Ja, vem.
Vseeno bi rad rekel, da si videti zelo močna, ljubezen moja,
Hvala.
Ne, resnično.
Glede na ... Saj veš.
Kaj?
Težavno obdobje.
Annus horribilis.
Ja.
Včasih se sprašujem.
Kaj misliš, za kaj je pravzaprav šlo?
Vse to ...
Vse skupaj?
Najbrž me je malce zaneslo.
Dobro.
Dragi moji,
kako čudovit večer.
Veseli me, da ste z mano na letošnjem slavju ob dnevu zmage.
Za trenutek razmislimo o poti, ki nas je pripeljala sem.
Naša ljubezen, kot se spomnite, je bila na preizkušnji.
Naša vera v naš način življenja se je znašla na robu.
Zdaj poznamo sile teme, ki so nas pripeljale do tiste točke.
Keplinger in skrajna levica.
Pokvarjena Varnostna služba.
In seveda kitajska grožnja,
ki si celo zdaj prizadeva prevladati s svojim totalitarnim gospodarstvom
in rakotvorno 5G tehnologijo.
In ja, celo ljudje v moji vladi.
Posamezniki, ki sem jih cenila.
Posamezniki, ki so trdili, da se borijo za pravice delavcev,
v resnici pa na koncu niso bili zaupanja vredni.
Hvaležna sem, da sem spregledala njihovo pravo naravo,
preden je bilo prepozno,
in smo lahko na samem začetku preprečili katastrofo.
Zdaj stojimo na pragu nove dobe.
Nove Evrope.
Lahko se ozremo nazaj na naše pretekle razkole in pretrese
in nanje ne gledamo kot na napake, temveč kot na priložnosti za učenje,
zdravljenje in rast.
V največjo čas mi je, da vas lahko vodim na tem potovanju.
Brez vas nisem nič.
Kajti vse, kar sem, sem zaradi vas.
Zato sem hvaležna za vse vas.
In za našo ljubezen.
Za vedno.
Ljubim vas!
Prevod: Andreja Grm