Herbert?
Rămâi acolo! Capul jos!
Nu, Herbert! Nu pot!
- Unde suntem? - Lasă-mă să mă gândesc!
Nu putem sta aici. Trebuie să ne mișcăm.
Trebuie să plecăm acum!
Nu!
- Da, trebuie să plecăm. Vino! - Nu!
Nu!
- Haide! - Nu pot!
Nu!
Nu suport starea asta de incertitudine!
- Parcă sunt un neica nimeni! - Ascultă-mă!
Nu, tu să mă asculți! Trebuie să... Trebuie...
- Mă întorc să fiu cine eram! - Nu, haide!
- Ascultă-mă! - Du-te naibii!
- Guvernul tău a căzut! - Dă-te de pe mine!
Alo! Ascultă!
S-a terminat!
- Ai înțeles? - Nu!
- Uită-te la mine! S-a terminat. - Dă-te de pe mine, cretinule!
Nu!
Uită-te la mine, draga mea! Nu mai ai nicio putere, înțelegi?
- Herbert... - Ești în... Ești în lumea mea.
Eu sunt soldatul, da? Tu vrei să supraviețuiești.
- Mă asculți pe mine. - Da.
- Ia-mă de mână! - Da, înțeleg.
- Iubirea mea, înțelegi? - Da, iubirea mea. Da.
EUROPA
REGIMUL
De acum, trebuie să gândești ca un soldat.
- Da? - Da.
Nu ne predăm de bunăvoie.
Dacă suntem capturați, facem orice ca să rezistăm și să evadăm.
- Stai aproape. Ai înțeles? - Da.
Dacă facem rost de un cameraman sau ceva pe rețelele de socializare...
Nu, am terminat cu rahatul ăla!
Dar dacă oamenii mei mă văd...
Nu trebuie să fii văzută. Ne vor da în gât.
Trebuie să te scot de aici, da?
Bine.
China! Asta e!
- China, ei au fost buni cu mine! - Uită!
China e acolo, noi suntem aici. Hai cu mine!
Atunci în Rinnburg.
Acolo sunt loialiștii. Ne regrupăm acolo, consolidăm sprijinul...
Rinnburg este în altă parte a țării. Mergem pe jos și ești vânată.
- Găsește un aerodrom! - Probabil că sunt cucerite.
Atunci chemăm un avion.
Dumnezeule, de ce e atât de greu? Facem rost de-un avion...
Cum, Elena? Cum?
Nu știu. Doar că... Fă-o și gata!
Ce-i asta?
Ce este?
„Regimul Vernham a fost învins.
Țara este a voastră. Ignorați știrile care susțin contrariul!
Toate utilitățile vor fi restabilite de Armata de Rezistență din Westgate.”
Să-i ia dracu pe toți! Să-i ia dracu pentru ce mi-au făcut!
Gura! Taci!
Nicky!
Știu unde e. Știu unde stă în Elveția. Da, asta e!
Găsim un telefon și îl sunăm. O să ne trimită ajutoare.
Gata, Herbert! Avem un plan. Exact. Trebuie să găsim un telefon.
Unde suntem?
Nu știu.
Ajutor!
Stai jos!
Stai lângă mine!
Capul jos! Mai repede!
Oamenii mei sunt aproape. Știu sigur.
Trebuie să găsim un adăpost, Elena. Vino!
Batem la ușă? Nimeni nu mă poate refuza.
Ce este... Ce-i asta?
Armata! Herbert, sunt ai noștri!
Anunțăm interdicția de călătorie!
Nu putem garanta siguranța celor găsiți afară după ora 21:00.
Oricine o găzduiește pe Elena Vernham sau pe membrii regimului Vernham
va fi prins sau împușcat pe loc.
Serviciile de telefonie mobilă sunt momentan indisponibile.
- Nu merg telefoanele mobile. - Las-o baltă!
- Poate telefoanele fixe. - Uită-te la mine!
- Dacă găsim pe cineva... - Elena, uită-te la mine!
Trebuie să găsim un adăpost și un loc unde să te ascunzi.
- Înțelegi? - Da.
Nu e mâncare, nu e apă, nimic.
Sunt doar cărți de poezie tâmpite peste tot!
I-am zis lui Nicky că este un gen inutil.
Optzeci de cuvinte de bazaconii despre o salcie căprească!
- Elena... - Ce e?
Chiar voiai s-o faci?
Ce?
Să mă faci cancelar?
Da, bineînțeles!
Adică ăsta era planul, nu?
Da?
Se întâmpla oricum, nu?
- Am spus-o. - N-ai spus-o. Ai ezitat.
- Serios? - Da.
- Nu, eu... - Nu te preface cu mine!
Herbert!
Uită-te la mine și spune-mi că te-aș trăda!
Tu să-mi spui!
Spune-mi!
Nu te-aș trăda niciodată.
Bine.
Vino!
Calmează-te!
- Nu mă pot ascunde în întuneric. - Trebuie!
Nu pot! Trebuie să fac ceva.
Oamenii mei sunt acolo. Ei or să mă ajute.
Te rog, trebuie să găsim pe cineva!
Bună, prietene! Crăciun fericit!
- Da, scuze. Am...? - Nu! N-ai făcut nimic.
Poți să ne duci cu mașina pe mine și pe prietena mea?
- E târziu. Cu interdicția... - Nu e departe.
Drumurile nu sunt sigure, iar casa mea a fost distrusă.
Încerc să ajung la fratele meu.
Uită-te la mine! E Crăciunul. Haide!
Bine.
Bun. Ea e prietena mea. Ascultă-mă!
- Iisuse! - Mergem unde mergi și tu.
- Nu, ascultă! - Nu!
Cum te cheamă, dragule? Cum te cheamă?
- Gregor. - Gregor.
Ascultă-mă! Îți vorbesc în calitate de cancelar.
Nu-ți face griji cu interdicția.
Nu te mai gândi la nimic. Știi că poți avea încredere în mine.
Când se termină totul, în curând, îți vor rosti numele.
Vor spune: „Gregor, cel care a condus-o. Salvatorul, luntrașul.” Înțelegi?
Gregor, ascultă-mă!
Orice vrei pentru viitorul tău, pentru familia ta, ți se va da.
Vei fi erou.
Întotdeauna ne amintim eroii noștri, nu?
- Ai telefon? - Eroii își împrumută telefonul.
Prietene! Așteaptă!
Rahat!
- Oprește! - Elena!
Elena!
Fir-aș al naibii, e o glumă!
O ajuți pe cancelara ta?
Eu, doamnă? Da, sigur. Unde mergeți?
Acasă la dumneata, dacă ești amabil.
Doamnă, sunt... aș fi...
- E onoarea cea mai mare în... - Elena!
- Fir-aș al naibii! Și tu? - Poate mergem cu altcineva.
Nu, domnule!
Caporale, caporalul meu! Eu sunt omul vostru.
- Da, el e omul nostru! - E beat.
Urcă în mașină! Nu te plânge!
- Sigur poți să conduci? - Sunt cel mai bun șofer din East Ganz.
- Pentru îngerul meu! - Și ai recunoștința mea eternă, domnule.
Doamne sfinte! Cum se poate? Cum de ești aici, cu mine?
Domnule, casa dumitale e sigură?
Da, e o casă sigură.
Un loc curat, domnule. Ne vom cinsti de Crăciun. Da!
Cum te cheamă, dragostea mea?
Tomas. Mi se spune Rooster, dar puteți să-mi spuneți cum vreți.
Priviți!
Tomas, ai cumva un telefon?
Da, am telefon acasă. Puteți să-l folosiți.
- Lasă-l să conducă! - Te rog...
- Încă un lucru, ochii la drum! - Sunt al dumitale, îngerul meu!
- Ai spus că stai într-o casă. - Da, domnule.
Casa mea minunată, cu toți vecinii mei nenorociți!
E prea multă lume!
Fiți fără grijă, domnule! Sunt singur în apartament.
Vă duc imediat sus. Mai întâi așteptați aici.
Vă aduc ceva de îmbrăcat, ca deghizare, da?
- Bine? Da? Am ajuns. - Bine!
- Am reușit! - Da.
- Am reușit! - Am reușit, Tomas.
- Bravo! - Dragostea mea!
Da, dragostea mea.
Da, dragostea mea!
Pe toți dracii!
- N-am încredere în el. O s-o dea în bară. - Nu, e exact ce ne dorim.
E un idiot frumos și o să facă orice pentru mine.
...fosta cancelară Elena Vernham este urmărită de justiție.
Dacă aveți informații despre locul în care se află,
raportați imediat și veți primi o recompensă.
Loialiștii nu vor fi tolerați. Partizanii Vernham își pierd sprijinul.
Fosta cancelară nu are unde să se ascundă. Va fi găsită și judecată.
Nu trebuie să ascultăm asta.
Rahat!
Ce este?
Pa!
Poftim! Sunt ale mele.
Poftim! Și asta!
Asta e o blană falsă de la mama mea moartă, băbătie nenorocită!
Binecuvântat să fii, dragostea mea!
- Nu, tu ești dragostea mea. - Nu, Tomas...
Ești îngerul nostru păzitor.
Ține capul jos!
- De partea cui sunt oamenii ăștia? - De toate părțile. Peste tot e la fel.
Haideți, grăbiți-vă!
Sunt doar câțiva oameni.
Intrați!
Nu știu cum să-ți mulțumesc, Tomas.
Vei fi cunoscut drept omul care a salvat o națiune.
- Da? - Da.
Cred că mi-ar plăcea asta. Da.
Ascultă, nu-i poți spune nimănui că este aici. Înțelegi?
- Nimănui. - Da, desigur!
I-am spus doar mamei mele.
Și tatei.
Fratelui și surorii mele. Și sculei fratelui surorii mele.
Ce fețe ați făcut!
Am glumit!
- Grăbește-te! - Da.
- Și am ajuns! - Intră!
- O știi pe femeia aia? - Cine?
- Acolo, în partea cealaltă! - E Greta.
I-ar plăcea ei.
Se uită la instrumentul meu de parcă e bomboană.
- Ai încredere în ea? - Da, desigur! Sunt sigur.
- Tomas, dragostea mea? - Da?
Ai spus că ai un telefon.
Da, sigur! E aici.
Doriți coniac? Să toastăm?
- Mi-ar plăcea. - În camera asta!
- Herbert! Telefonul! - Poftim! E acolo.
- Funcționează? - E bun, o să vezi.
Tomas...
Nu...
Tomas, se pare că s-a blocat ușa...
Scroafă nenorocită!
O să te spânzure ca pe un cârnat! Așteaptă!
- Nu, Tomas! - Deschide ușa!
Îți cer să deschizi ușa imediat!
Tomas, nu, Tomas! Tomas, dragostea mea, îngerul meu!
Îl sun pe vărul meu din serviciul de securitate.
Doamne sfinte, Herbert! Trebuie să găsim ceva...
- Javră ticăloasă! - Deschide ușa! Deschide!
- O să ajungi în iad! - Jigodie împuțită! Mi-ai luat arma!
Mi-ai omorât țara și acum o să te omor eu!
Deschide ușa! Te omor!
Căcat!
- Herbert! Doamne, vai de mine! - La o parte!
Herbert!
Prietenul meu, ghici cine e în dormitorul meu.
- Ți-am zis eu! - Herbert!
- Ce e? - S-a terminat?
Nu. Găsim o cale, ca întotdeauna.
- Nu! - Da!
- Am murit. - Nu!
- Am murit! - N-ai murit, încetează!
Am murit! Ar fi mai bine să mor și gata!
- Încetează, Elena! Ce faci? - Nu pot!
Hei!
Nu!
Uită-te la mine!
Elena, te rog să-mi promiți că nu faci așa ceva. Promite-mi!
Vin încoace!
- Sălbaticilor! Porcilor! - Gura! Te omor!
- Ne-ați furat banii! - Fir-ar!
Dați-ne banii înapoi!
Herbert!
- Voi ne-ați făcut asta! - Nu. Le-am oferit dragoste...
- Herbert! - Voi ați făcut asta!
Le-am dat atâta dragoste...
O să dansez pe mormântul tău!
Nu.
Nu! Eu nu...
Nu discut cu șobolani trădători și jegoși!
Notează că fosta cancelară refuză un dialog civilizat.
Unde e actul de acuzare?
Cer să-mi arăți documentația care îți dovedește legitimitatea!
- Nu există! - Luați-o! El rămâne.
- Nu mișca! - Nu! Nu-i faceți rău!
- Elena, nu vorbi cu ei! - Dacă-i faceți rău, vă omor!
Ascultă-mă! Nu le spune nimic!
- Nu-i faceți rău! - Elena!
O să-ți tai boașele cu o foarfecă!
- Elena! - Herbert!
Elena!
- Acum vei răspunde la întrebări. - Ba nu!
Notează că fostul cancelar refuză să răspundă la întrebările oamenilor.
Spune-le oamenilor că le răspund numai adevăraților reprezentanți
ai clasei muncitoare, la parlament!
- Parlamentul a fost dizolvat. - Numai eu pot dizolva Parlamentul.
Serviciul de Securitate și Armata Rebelilor
au format un corp guvernamental nou, Frontul Libertății Naționale.
Frontul Libertății Naționale?
Nimeni nu știe ce e asta. E o glumă.
- Îți citim delictele. - N-am comis niciun delict.
Acuzata a comis următoarele delicte.
- „Acuzata”? Copilași cretini! - Fapte incompatibile cu demnitatea umană,
comportament despotic și criminal, uciderea fostului cancelar, Keplinger,
procurarea de alimente de lux din străinătate,
când poporul subzista cu 200 de grame pe zi.
Minciuni strigătoare la cer!
Niciuna nu va fi recunoscută de vreun guvern internațional!
- Ești un omuleț jalnic și sordid! - Genocid.
Ești dus cu pluta!
Ai auzit acuzațiile? Le-ai înțeles?
- N-am înțeles niciun cuvânt. - Răspunde!
Acum ai să mă asculți, nebuno!
Am încercat!
Am tot încercat să-ți fac creierul ăla defect să funcționeze normal,
dar n-ai vrut să asculți!
A fost ba mucegai, ba menopauză,
ba „Tati, trage-mi-o!”, numai rahaturi până la final!
Așa că acum...
a sosit momentul să plătești și să răspunzi pentru infracțiunile tale.
Nu, tu vei răspunde pentru infracțiunea de trădare
și o să-ți târăsc cadavrul putred la palatul poporului!
Ce-i faceți?
O să mă duceți la ea!
Doar știi ce a făcut.
- Te-a trădat! - Du-te dracului!
Vrea să-ți pui cenușă în cap.
Vrea să pună totul în cârca ta. „Măcelarul m-a forțat.”
Noi doi știm adevărul.
Nu are toate țiglele pe casă, nu?
- Tatăl? - Hei!
Dumnezeu știe ce i-a făcut. Se zice că și-a pus mădularul în gura ei.
Taci! Gura!
Nu sunt foarte sigur, dar nu contează.
E incurabilă.
Te-a folosit ca să-și hrănească vanitatea, iar acum țara e pe moarte.
Ne omoară. Mii de oameni, peste tot!
Tați, mame, fii! Clasa muncitoare. Oamenii tăi!
Degeaba! Pentru mândrie!
Știi că așa este, nu?
Am presupus că ai știut mereu.
Nu sunt torționarul tău.
N-am venit să aflu nimic de la tine.
Dar am văzut totul.
Toți am văzut.
Cum te-a rănit.
Te-a înșelat.
Umilințele...
Te-a întemnițat, te-a torturat, s-a întors și i-a spus dragoste.
Te-a convins de un fapt străvechi fără de care ai fi pierdut.
Asta a făcut cu noi toți.
Am fost prizonierii iubirii ei.
Dar acum s-a terminat.
A venit timpul să renunțăm la ea.
În public, da?
Și să te salvezi.
Ce se întâmplă?
- Vreau să știu ce se întâmplă! - Ce anticipam.
Bivolul tău te-a abandonat.
Spune că i-ai otrăvit mintea.
Ce părere ai?
N-ar spune asta.
Toată lumea te-a abandonat, Elena.
Ești singură.
N-ai altă șansă decât să cooperezi.
O să le spui oamenilor adevărul.
Vei recunoaște public crimele tale și vei face asta la televizor.
La televizor. Cum să nu?
Ai nevoie de mine, nu?
Nu-i adevărat, doamnă.
- De-asta sunt în viață. - Nu.
Credem în principii, în transferul legal de putere.
Ai nevoie de mine pentru credibilitate, porcule!
- Nu ai majoritatea, nu-i așa, porcușor? - E exact pe dos.
Votanții nu sunt destui, nu-i așa?
Milioane dintre oameni mei din Rinnburg și Hills
nu îți vor da vreodată autoritate morală ție și Frontului Libertății Naționale!
Nu te susține nici America, nu? Haide, recunoaște!
Avem tot sprijinul necesar.
Dacă ar fi adevărat, mi-ai da foc și ai începe să-ți alegi tapițeria.
Ascultă-mă! Îți comand să cooperezi!
Nu ai putea comanda nici măcar o omletă!
Cum să nu!
Ce se întâmplă?
Ce-i aia?
PERICOL - MUCEGAI NEGRU
Nu!
- Mă ajuți, da? - Da!
- Da? - Da!
Azi?
- Trebuie să se întâmple azi! - Da!
Consemnează că fosta cancelară a acceptat să colaboreze.
- Asculți? - Da.
Uite cum o să facem!
- Te scoatem de aici, da? - Da.
Apoi te ducem la parlament.
Adunăm crainicii de știri.
Și îți mărturisești crimele în fața poporului.
- Ești de acord? - Da!
Notează că fosta cancelară își recunoaște crimele și acceptă să mărturisească.
O facem în văzul lumii.
O facem legal, fiindcă nu suntem măcelari.
- Nu! - Slujim Constituția.
Vino!
Sprijină-te pe mine, Elena!
Mai întâi te ferchezuim, să arăți prezentabilă.
Nu vreau să te umilesc, Elena.
Caporalul Zubak va fi tratat conform legii.
La fel și tu.
După ce mărturisești...
Liber!
Să mergem!
Te transportăm acum.
La o parte!
Nu!
Unde suntem?
JOS VERNHAM
Ce...? Unde suntem...? Unde mă duceți?
Zburăm?
Zburăm undeva?
- Coboară! - Să mergem!
- Mergi! - La o parte!
Să mergem!
- Dați-vă la o parte! - Mergi!
- Ești teafără? Ești rănită? - Nu.
Cum... Ce...?
Unde suntem?
Nu știu.
Sunt americanii, știu eu.
Nu le-am spus nimic. Nu te-am trădat.
- Nu! Herbert! - Elena!
Herbert! Nu!
Ce?
Bine.
Bun. Îmi cer scuze din tot sufletul pentru transferul abrupt.
Te simți bine, doamnă?
Ce tot spun? Probabil că ești epuizată.
Ce-i asta?
Suntem singuri?
- Suntem...? - Aici, te rog, ia loc.
S-a terminat?
Dacă s-a terminat, vreau să fiu dusă la palat.
Dacă nu, trebuie să ajung în China.
Trebuie să ajung în China cu o garanție că nu voi fi extrădată.
Înțelegi, da? Am nevoie acum, Emil.
Îți cer... Am nevoie acum.
Doamnă, te rog, ia loc!
Ce se spune într-o astfel de situație? Îmi face greață ce ți-au făcut.
Umilința...
Nerecunoștința.
E scandalos!
Spune-mi ce se întâmplă!
Sunt în viață? Am murit? Care-i faza?
Unde suntem?
Războiul civil e în desfășurare, dar n-a câștigat nimeni încă.
Este pe muchie de cuțit.
Rebelii au câștigat teren, dar sunt vulnerabili.
Loialiștii au minele, Hills, majoritatea armatei,
dar totul e în schimbare.
Eu sunt neutru. E rău pentru afaceri să aleg o tabără.
Dar văd că situația cere o autoritate.
Senzația că cineva real este în control.
Cineva care are talent. O figură familiară.
Da.
Bun.
Nu putem pierde timpul, Emil. Ascultă-mă!
Nu, acum mă asculți tu pe mine!
Ai talent, dar șansele de supraviețuire pe termen lung sunt minuscule.
Ești izolată în totalitate. Ești ca un copil pe o plută.
Ai nevoie de un tampon.
Nu un prieten sau un aliat vizibil,
ci un paravan care să oprească deversarea mizeriei.
Da. China.
Nu! Ești prea periculoasă pentru ei acum.
În plus, am început să înțeleg ce pericol reprezintă în zonă.
- Serios? - Da.
Așa ar trebui să faci și tu.
Vestul ar aprecia o pavăză în regiune, cineva dur cu China.
Cu resursele noastre și cobaltul descoperit de curând...
N-am încredere în ei.
Oscilările nu sunt o raritate.
Nu în public, desigur,
dar lucrurile astea se mai întâmplă, în umbră.
Puțin sprijin material vine spre noi prin canalele ascunse,
pentru a susține efortul de război.
Și, în liniște, prioritățile se schimbă, sancțiunile se diminuează.
Noua Casă Albă se instalează
și, brusc, revenim la vechea relație.
Ce părere ai, Judith?
Noua administrație ar fi de acord?
E plauzibil.
- Dacă vedem schimbări și asigurări. - Nu.
Da, schimbări.
Ce părere ai, Elena?
Să încheiem aici momentan. O să închid acum. Mulțumesc!
Te las să te primenești, apoi discutăm următorii pași.
Ești în siguranță. Camerele sunt sigure.
Aerul e curat.
Mai avem un aspect de discutat, doamnă. El va trebui să dispară, desigur.
- Cine? - Relația voastră nu merge.
Necazurile au început cu el, se termină cu el.
Sunt sigur că știi.
Și dacă nu sunt de acord?
Te rog!
Faci ce vrei.
Tu deții controlul.
Du-te, pune-te la punct!
Împacă-te cu gândul!
Apoi punem la punct detaliile.
Ce se întâmplă, Elena?
Herbert, ia loc, te rog!
Spune-mi ce se întâmplă!
Ei...
Herbert, americanii și Bartos
au venit să ne ia țara.
Vor să îngenunchez și să fiu figura publică.
Ce le-ai spus?
- Dragostea mea, eu... - Elena, nu te preface cu mine!
Nu.
- Ce ai acceptat? - Nimic!
Nu am acceptat nimic.
Nu ne pot despărți. Nu pot, nu-i așa?
Herbert, spune-o!
Nu ne pot despărți.
Așa este. Exact și am un plan.
O să ne luptăm cu ei.
Ne vom lupta cu ei până la moarte, tu și cu mine, împreună.
Da, vom juca la început cum cântă, dar numai temporar.
Și apoi, când nu sunt atenți, vom declanșa un contraatac.
Îl închidem pe Bartos pentru crimele lui și-i confiscăm averea
și o distribuim săracilor.
Apoi...
Apoi o construim.
O construim din nou.
Din pământul nostru.
Tu și cu mine, împreună, vom face asta! Și visurile noastre nu se vor sfârși.
Herbert...
Mă lupt cu ei până la moarte.
Da.
Te iubesc.
Probabil că ești obosit.
Da. A fost un drum greu.
- Poți să dormi acum, dragostea mea. - Știu.
Vom dormi și vom visa.
Și toate astea vor dispărea.
Ce este?
Nu știu. Doar că...
E dificil să îmbătrânești.
Atâția ani...
Apoi, într-o zi...
Cele mai rele temeri devin realitate și...
Ești același copil.
Herbert?
Mă bucur că ai apărut în viața mea.
Și eu.
Am avut nevoie de tine.
Chiar am avut.
E cum ai zis când ne-am cunoscut.
„Suntem făcuți unul pentru celălalt.”
Mi-e frică.
Nu fi.
Sunt aici.
Aici erai, dragostea mea.
Mulțumesc.
Karla voia să verifice. Preferi somon pentru seara asta?
Da, bine.
O doamnă minunată, seducătoare!
A noua Zi a Victoriei.
Iisuse! Toți anii ăștia!
Da, știu.
Pot să spun totuși că pari foarte puternică, iubirea mea.
Mulțumesc.
Vorbesc serios.
Având în vedere... știi tu.
Ce?
Perioada nefastă.
Annus horribilis.
Da.
Uneori mă întreb...
Care crezi că a fost semnificația?
Toată...
Tot ce s-a întâmplat?
Cred că am fost puțin nesigură.
Da.
Iubiții mei...
Ce seară magnifică!
Mă bucur că ați venit să sărbătorim Ziua Victoriei din acest an.
Să ne gândim puțin la drumul până aici.
Dragostea noastră, așa cum știți, a fost pusă la încercare.
Credința în modul nostru de viață a fost pe muchie de cuțit.
Acum știm ce forțe ale întunericului ne-au adus în acel punct.
Keplinger și stânga radicală.
Serviciul de Securitate corupt.
Și, desigur, amenințarea Chinei,
care încă încearcă să copleșească Europa cu economia lor totalitaristă
și cu tehnologia lor 5G cancerigenă.
Și da, chiar oameni din propriul meu guvern!
Persoane pe care le-am apreciat,
care au pretins că acționează în interesul clasei muncitoare,
dar care, în final, nu erau de încredere.
Mă bucur că am reușit să le văd adevărata față
înainte să fie prea târziu.
Așa am putut evita catastrofa.
Acum, suntem în pragul unei ere noi.
O Europă nouă!
De acum încolo, putem vedea tulburările trecutului
nu ca greșeli, ci ca oportunități de a învăța,
oportunități de a ne vindeca și de a crește.
Sunt onorată să vă conduc pe acest drum.
N-aș fi nimic fără voi toți!
Fiindcă doar prin voi sunt ceea ce sunt!
Așa că vă binecuvântez pe toți.
Și binecuvântez dragostea noastră.
De-a pururi!
Te iubesc!
Traducerea: Adina Câșu