Ujedanje ne znači nužno i agresiju.
San o ujedanju partnera možda je žudnja...
ŠEST MESECI KASNIJE...
... za uspostavljanjem intimnosti.
Da, ali, ujedao sam je za prste, snažno.
Skoro da sam ih odgrizao.
Ne...
Kao tumačica snova,
Marina ne kaže da je ujedanje doslovno.
Zar ne? - Tako je.
Da.
Ujedanje je skrivena potreba,
ne za povređivanjem, već za ulivanjem poverenja.
Hoću reći, Elena u snu nije uplašena?
Prestravljena je. - Dobro.
I to je normalno.
Ti naginješ ka izjednačavanju ljubavi i bola,
a snovi su bezbedno mesto da se izboriš s tim.
Da.
Da, verovatno.
Dobro... Za današnji domaći zadatak,
usmeri se na popravljanje onoga što zaista povređuje Elenu.
Ako želiš, stavi njenu šaku u usta, ali nemoj je ujesti.
Samo razmišljaj o tome koliko je ranjiva i zaštiti je.
Videćemo da li će to pokrenuti povratnu vezu u tvojim snovima.
Može?
Da, može. - Može.
Nema ujedanja!
Svaka čast!
Nema ujedanja.
Dragi moj.
Divno!
Šta bi?
Verovatno su na Kerbal hajtsu.
Bliže se.
Ne.
Ne mislim na pobunjenike.
Tebe pitam.
Šta ti je?
Ja...
Nešto mi je rekao.
Ko?
Keplinger?
Ne, jebeš to!
On je mrtav. Nema ga.
Opet sam to uradio, Elena.
Šta si uradio?
Šta?
Povredio sam nekoga da bi me ti volela.
Herberte.
On je bio prvoklasan kreten
koji bi rekao šta god treba kako bi te zaveo.
Slušaj, može li ovako?
Ti budi ti, a ja ću biti ja.
Da?
Dva mala ludaka, krpa i zakrpa.
Bože, divno je!
Zapravo.
Vreme je da se izabere božićni šaran, mladiću.
Bože!
Vidi kakvi su.
Potpuno van pameti.
Otac je puštao mene da izaberem božićnog šarana.
Dobro mi je išlo.
Dozvoljavao mi je da ga ošamutim maljem. Herberte!
Izvini.
Ovaj.
Oskare, možda ćemo ove godine da prekršimo običaj
i držimo prozore zatvorene, da?
Kako će mali Isus da uđe?
Ne brini, dušo. Nekako će da se ušunja.
Naš je. - Da.
Sigurno jeste. Agnes?
Muzika, da?
Dođi ovamo.
Sedi. Tako.
Ove godine ćemo imati neobičan stari Božić.
Da, ostaćemo unutra
jer, znaš, napolju je bučno i pomalo opasno.
Bićemo... Da, ostaćemo unutra i Herbert će nas zaštititi, da?
Porodična fotografija.
Tako.
Tako je.
Osmeh.
Osmeh!
Srećni!
Srećni.
UDALJENOST POBUNJENIKA OD PALATE - 23 KILOMETARA
EVROPA
REŽIM
Čula si za Antona?
Kog Antona?
Pomoćni kuvar, nervčik što secka luk.
Sinoć je nestao iz svog kreveta.
Kad je imao jebeno dugačak jezik.
Skini jednu. Berger je sa ženom pobegao u Helsinki.
Berg...
Sranje.
Kako je izašao? Aerodrom je zatvoren.
On je ministar za transport. Bar je bio.
Šta je, bre, ono?
To je moje.
Ne mogu da odem kući.
Kerbal hajts.
Još jednu noć, ali onda to reši, važi?
Ovo nije jurta. - Da.
Slušajte, svi!
Znam da smo umorni i znam da smo uplašeni,
ali ostavite svoje brige kod kuće, u redu?
Ako nemate više kuću, ostavite ih napolju, u tom dimu.
Isuse!
Šta više čekamo?
Da zaigra "Seviljski berberin", kao '92.
Šalila sam se! Neće biti prevrata, u redu?
Samo pognite glave.
Hajde, nastavljamo!
Vidi, Viktore, treba da razmotrimo mogućnosti.
Pobunjenici mogu svaki dan da nam zakucaju na vrata.
Pričaj sa mnom.
Ja verujem u odanost, g. Singere.
Nemamo šta da razmatramo.
Probudi se, Viktore!
Vrata piramide se zatvaraju,
a mi ćemo biti zarobljeni sa opičenim faraonom.
Neizmerno verujem kancelarki i neću podleći pritisku
da uđem u zaveru. - Zaveži!
Ne osećaš li jebeni fosfor...
Krajnje srećan Božić, gospodine.
Desetare, dok ona ne dođe, treba hitno da razgovaramo
o ozbiljnosti naših neprilika.
Ako imate problem, obratite se njoj.
Desetare, pokušao sam. Molim vas.
Vi ste razuman čovek.
Razgovarajte s njom. Otvorite joj oči.
Vidim neka nova lica.
Oni izdajnici su nas ostavili.
Da, gospođo.
Ana Grebec, ministarka za stanovanje, zamenjuje izdajnika Moeca,
i Leo Huber, bivši ministar za državnu upravu i sport,
unapređen u ulogu ministra odbrane, zamenjuje izdajnika Morosa.
Ako smem da kažem,
vaši božićni ukrasi ove godine su čarobni, gospođo.
Čujmo našeg novog ministra odbrane.
Srećan Božić, gospođo.
Kao što znate, Vestgejtska pobunjenička vojska
uspela je da zauzme nekoliko četvrti izvan grada.
Naš plan da ih dotučemo i pokorimo
samo je udvostručio njihov broj i bes.
Broj mrtvih civila bliži se cifri od 13 000.
Nastavljaju se i ciljana zamračenja i generalni štrajk vlasnika radnji.
Uskoro očekujemo vojno pojačanje iz Pobrđa,
ali izgleda da se buntovnici približavaju području palate.
Uprkos vašem trudu, popularnost pobunjenika raste
i zaista smo u jeku građanskog rata.
Gospođo, budući da je veliki deo naše elite pobegao u Kinu i Bruneje,
bezbednosna služba preporučuje da se preselite,
kao moguće rešenje... - Ne.
... dok sukobi ne uminu. - Ne.
Ne, ne može tako. Ostaću.
Ovde, u palati.
Neću da napustim narod.
Vestgejtski pobunjenici...
Vestgejtski huškači slušaju laži NATO tirana.
Samo su zbunjeni.
Ne znaju koliko može da bude loše bez mene.
Shvatate?
Podrazumevaju da ih volim, odgurnu me,
ali onda nađu način da mi se vrate, kao Herbert.
Ne.
Prestani.
Gospođo? - Da?
Što se tiče odnosa s javnošću,
ankete pokazuju da nije preostala ni polovina vaših pristalica.
Da, lažne cifre CIA, ali nastavite.
U svakom slučaju, kako biste zadržali bar njih,
treba da podsetite narod da ste i dalje najbolji izbor.
S tim na umu, ovo smo nazvali "Elenina božićna vreća".
Odvratan naziv!
Nije najbolji.
To je niz reformi i jednokratnih bonusa.
Povećanje penzija, smanjenje školarina za 6%,
subvencionisan internet i program racionalizacije hrane
u cilju borbe protiv gladi.
Molim vas!
Molim vas,
ovo je Centralna Evropa.
Niko ne gladuje.
Ne, neću da kupujem ljubav naroda.
Ovo je proces samočišćenja države.
Treba samo da pustite da se prirodno završi.
Ne možete da ignorišete... - Zaveži, jebote!
Sedi.
Sedi!
Sad me slušaj.
Mi ne bežimo
i nikad ne uzmičemo.
Ostajemo ovde i štitimo nju.
Borimo se za nju.
Zato što, bez nje, ništa nema smisla!
Jasno?
Hvala ti, Herberte.
Dame. Gospodo.
Kasno je, znaš.
Treba nešto da ti kažem.
Znam.
Šta znaš?
Nosiš jebene italijanske cipele u ratnoj zoni.
Amerikanci?
Ne smeju da me vide s tobom. - Briga me. Ne mogu više da gledam
šta radi tvom sinu.
Ti si jedina kako treba, a ona te ubija.
Dva sedišta na turbo motoru za tebe i Oskara,
let za Francusku odmah posle Božića.
Ako brineš da moja osećanja nisu dovoljan podstrek,
biće ti drago da čuješ da mi plaćaju po isporuci.
Žele tvoje znanje, ti si "duh iz palate".
Znam da je opasno, ali to je jedini izlaz za vas dvoje.
Neću dozvoliti da odbiješ.
Šta god si ovde imala, završilo se.
Spakuj šta ti treba.
Gospođo, čitavog meseca ponavljam, obaveštenja su jasna.
Amerika veruje da će građanski rat pokrenuti jedan od dva scenarija.
Ili ćete dobrovoljno otići s vlasti u zamenu za imunitet od suđenja,
ili će izdajnici vašeg režima izvesti prevrat.
Ne vide vas kao vođu.
Ne, ne mogu to da uradim.
Nisam spremna.
Elena, spremna si.
Sve vreme idemo ka tome.
Gospođo, da li me slušate? - Da.
Koji je stav Kine?
Kao što sam već rekao, Kina se protivi promeni režima, filozofski,
ali odbija da nam pruži materijalnu podršku protiv pobunjenika.
Ne možemo da računamo na Kinu.
Neće biti zadovoljan, kad ti kažem.
Neće ti praviti probleme, veruj mi.
Ne dozvoli da popustim. Obećaj mi.
Obećavam.
Smem li da vas podsetim
da rudnici kobalta mesecima ne rade.
Gradilišta rafinerija su u haosu, nemamo priliv novca.
Izgubili smo pet najvećih gradova za tri nedelje.
Moram da zahtevam od vas...
G. Laskine, izgleda da ste zaboravili šta vam je posao.
Ne možete ništa da zahtevate od mene.
Iznesete tiho svoje prazne priče i nestanete među gardenijama.
Oprostite mi, ali...
Imam dužnost prema državi.
Ne, vaša dužnost je da mi služite kako mi je volja.
Stoga, idite kući, sipajte čašu kuvanog vina
i provedite srećan mali Božić.
Idite. Odjebi.
Tatice.
Ovo je Herbert.
Herberte, ovo je tatica. - Gospodine.
Tatice, moj prijatelj i ja smo mnogo radili jedno na drugom
i... želimo nešto da ti kažemo.
Veoma loše utičete na Elenu.
Došlo je vreme da se povučete.
Na neko vreme. - Zauvek, Elena.
Da, znam.
Elena treba da se odvoji od vas, što joj niste dozvoljavali.
Vreme je da se sklonite.
Tiho.
Od sada, poštovaćete njenu autonomiju. Razumemo li se?
Više je nećete držati pod kontrolom.
UDALJENOST POBUNJENIKA OD PALATE - 19 KILOMETARA
Ova je bila velika.
Ovde je baš prijatno. Ne mogu da nas pogode.
Da?
Da, Agnes?
Već je šest?
Daću ti ga na tvojih 20 minuta.
Vidimo se kasnije, ljubavi.
Nadam se da nisi dirao to.
Elenu.
Nazvao si ribu "Elena"?
Uskoro će plivati u mileramu, pa...
Nemoj previše da se vežeš.
Neće je stvarno pojesti, zar ne?
Ako voliš ribe, nabaviću ti zlatnu ribicu.
Da li bi voleo to?
Dakle...
Francuzi.
Hoću da pričamo o njima.
Francuzi ponekad mirišu na dinstani luk.
I...
Imaju nekako prazan pogled, oblače se kao da rade u banci.
Obožavaju malog, mrtvog čoveka koji je pobegao iz Rusije,
ali...
Prave divan tart.
Da li bi hteo francuski tart?
Mislim da bi.
Da, bi.
Ništa nije uradila.
Ne znam da li si svestan toga, Herberte, živ bio, ali kada sanjaš,
ti si sve i svako u tom snu.
Shvataš?
Da, tonuo si,
ali bio si i Elena,
bio si i voda.
Ne, nisam.
Bio sam ja, davio sam se.
Umirao sam, a ona nije marila.
Naravno da jesam.
Elena, stajala si na obali, gledala si me.
Video sam ti pogled, bio je prazan.
Herberte.
Pogledaj ga sada.
Elena, zašto se i dalje ovako osećam?
Kako se osećaš?
Kao njeno oružje i na kraju će me ostaviti.
Herberte, ja sam stručnjak za snove.
Veruj mi kad kažem da je to bio zdrav san.
Divan san.
Podsvest ti govori da Elena veruje da možeš sâm da plivaš.
Da se samoostvariš.
Šta to znači? - To znači da preuzmeš kontrolu
i ostvariš svoj pun potencijal. - To je to.
Zar ne, Elena? - Da.
To je tačno... Odlično.
U tome je suština.
Ljubavi, želim da napreduješ.
UDALJENOST POBUNJENIKA OD PALATE - 11,3 KILOMETARA
10,9 KILOMETARA.
Majko?
Da, dušo?
Kada će ubiti Elenu?
Molim?
Moju ribu.
Ne.
Ne brini za nju. Imala je lep, riblji život.
Počinje, ljubavi.
Dobro došli, svi do jednog,
na godišnju proslavu Božića.
Počujte pesmu anđela
o slavnoj božićnoj gozbi.
Neka vam lakne na duši
znajući da vas božićni šaran čeka za sutrašnjom trpezom.
Dajte im šarana!
To će sigurno da "popiju".
Pobunjenici joj ovo neće oprostiti.
Bar zbog zamračenja pola zemlje neće videti.
Možemo li da pričamo o bilo čemu drugom?
Pozvao si me da siđem
da se nalijemo. Obećao si.
Koliko su pobunjenici blizu?
Prema poslednjim saznanjima,
na sedam kilometara od palate i bliže se.
Utešne i radosne vesti.
Drage zemljakinje i zemljaci. - Isuse, pogledajte!
Švajcarska idila. - Kao što znate,
uzeo sam odmor od službenih dužnosti
kako ih se oporavio od kostobolje ovde, u Val d'Anivjeu.
"Kostobolja u Val d'Anivjeu."
Srećni drkadžija! - Božić je vreme za porodicu.
I ja bih da se nagutam tableta za spavanje i stenjem na Alpima.
... ali i za oproštaj grehova srca.
Pisma koja sam dobio od svojih sugrađana
duboko su me dirnula.
Nadam se da ću se vratiti i pružiti vam svoju ljubav
čim bude bilo moguće.
Hajde da otvorimo poklone.
Gori si od Oskara.
Hajde.
"Dragi gospodine, duboko žalim zbog vašeg odlaska iz zemlje.
Nedostajete nam."
Vratiću se.
"Želim vam brz oporavak." - Šta li je to? Gospode!
"Srdačno, vaš Džon." Hvala, Džone.
Da li si ti...
Da. Sviđa ti se?
Ja... Da. Sviđa mi se.
Da.
To...
To je snažan primer naivne umetnosti, zar ne?
Pa, sviđa li ti se?
Kad je reč o umetnosti, nema koristi od reči "sviđati".
Cenim je.
Da.
Srećan Božić. - Da.
Gde ćemo je okačiti?
Ovde? - Ljubavi,
možda su tvoja osećanja prema meni
previše dragocena da budu tako izložena.
Ovde je bolje.
Ja...
Sviđa mi se.
Zaista? - Da, zaista.
Uzmi.
Sad tvoj poklon.
Baš je težak.
Oskare!
Kažu da je među najboljim na svetu.
Nemački.
Pokazali su mi nekoliko, ali taj sam osetila.
Najviše liči na tebe.
To je umetnost, znaš?
I korisno je.
Tebi nije lako kupiti poklon.
Hvala. Ja...
Cenim ga.
Meni se mnogo sviđa.
Brzo ću.
Oskare!
Vrati se unutra!
Šta radiš?
Šta radiš s tom ribom?
Ubiće je.
Dođi ovamo.
Bože!
Grozno je, znam.
Znam.
Rođen si u strašno vreme
i mnogo mi je žao zbog toga.
Sutra idemo u Francusku.
Idemo odavde, važi?
Sutra ideš u Francusku.
A Elena?
Ubaci je.
Deda mraze, ljubavi Samo samurovinu pokloni
Meni
Bila sam strašno dobra
Deda mraze, ljubavi Niz dimnjak požuri večeras
U pravi čas
Deda mraze, ljubavi I jedan kabriolet, svetlo plavi
Kada ovo vidim, zabrinem se.
Zbog čega?
Zbog zablude, nesvesnosti.
Zbog tolike odsečenosti u ovakva vremena.
Moja majka, pokoj joj dementnoj duši, imala je slične epizode.
Rekao je.
Rekao si. - Ništa nisam rekao.
Da, i te kako jesi.
Šta sam rekao, Viktore?
"Epizode". Rekao si neizrecivo.
Psihijatrijske. Medicinske.
Rekao sam samo "epizode". Čitaš mi misli?
Želim jahticu Ispuni mi tu željicu...
Mada, reći ću... - Eto, jebiga!
Kad već otvaramo karte... - Otvori sebi jebene karte!
Nastavi.
Pa, ne predlažem da uradimo to,
ali, uvek postoji opcija da kažemo kancelarki
da treba da se povuče.
I da je primoramo na to.
Samo kažem da imamo tu opciju.
A šta kažeš, kad će to da se desi?
Ne kažem da će se desiti. - Da, kažeš.
Ako se desi,
rekao bih da će se desiti neverovatno uskoro.
Sranje. - Da.
Naravno, kad se to kaže...
A ne kažemo. - A ne kažemo.
Ako je primoramo da se povuče, sprečiće se dalja krvoprolića.
I šteta u privatnom sektoru. - Pospešiće se privredni oporavak.
Sad obojica to govorite.
Šta kaže Ustav o lancu komande?
U slučaju nekog medicinskog stanja?
Ti si ga pisao, jebote!
Ipak kažemo da je medicinsko stanje?
Ne kažem to.
Samo pitam.
Pa, u slučaju snažne psihijatrijske epizode,
što se poklapa sa našim okolnostima...
Vlast se vraća...
Pa...
Nama.
Niz dimnjak požuri večeras
Kako si ti?
Niki, ne pričaj tako, molim te.
Tim tužnim, teatralnim glasom.
Nisam teatralan.
Samo pitam... - Jesi.
To je manipulacija.
Znaš da radiš to. Molim te, govori normalno.
Izvini.
Ne izvinjavaj se više.
To i hoću da kažem. Prestani sa... povređenošću. Molim te.
Dobro.
Pokušaću... da prestanem sa povređenošću.
Zbog toga mi ne nedostaješ.
Osetim se kao da je to što si sebi uradio moja krivica,
a nije.
Ti si to izabrao, ne ja.
Ne treba da budem kažnjena, zar ne?
Ne, u pravu si. Naravno, ljubavi.
Potreban sam ti.
Ne.
Tako je, iako nećeš da priznaš.
Ne treba ti ravnopravan ili snažan, već ja,
srećan ispod tebe!
Tako je prirodno!
Ne.
Ne slažem se, Niki.
Onda, zašto si me pozvala?
Da budem sigurna da nećeš opet dići ruku na sebe.
Obećaj mi da nećeš.
Ne smeš, važi?
Obećaj mi.
Samo kaži.
Obećaj.
Obećavam. - Obećaj.
Da, obećavam. - Dobro.
Srećan Božić.
Razgovaraćemo opet uskoro.
Da.
Dobro. Ćao!
Šta ti je?
Reci, unervoziću se.
Zašto si mi poklonila pištolj?
Nemoj. Običan poklon.
Ništa ne znači.
Zakuni se.
Molim? Da se zakunem?
Molim te, Herberte. Razgovarali smo o tome.
Hoću da mi obećaš.
Zakuni se da me nećeš opet ostaviti.
Zakuni se.
Zaklinjem se.
Obećavam.
Nikad te neću ostaviti.
Nikada.
Prvo ćemo ubiti vola.
Previše je opasan.
Prebacićemo izvršnu vlast na tranziciono telo, u kom smo mi
i izabrani članovi opozicije...
Naći ćemo privremenog kancelara, marionetu.
Danima ćemo kidati
i reći ćemo da smo godinama
pružali aktivan otpor unutar režima
i da smo sve pripremili.
Ne. Ne znam.
Ovo je trenutak da zgrabimo istoriju. - Da, ali ona može da se izvuče.
Mačka s devet života.
Koliko ih je iskoristila?
Jebote, pokaži poštovanja za veliku ženu, jebote!
Ne kažem da nije velika.
Da, naravno da je velika!
Svi se slažemo da je velika.
Velika je.
Velika je. Da.
Kao nova ministarka za stanovanje,
ponosno ću služiti vođi... - Vidi ovu mlitavu fufu.
... koja razume potrebe naroda i toliko brine o svim ljudima...
Ništa ne radi u ovom jebenom svratištu!
Bože!
"Seviljski berberin"!
Isuse! Zaista se dešava!
Prvi državni kanal.
Drugi državni kanal.
Treći državni kanal.
Jebote!
Vestgejtski pobunjenici su preuzeli sve kanale.
Da. Nema dometa.
Čuj, ljubavi, nema veze.
Tako hoće da privuku moju pažnju.
Nije dobro, Elena.
Idi tamo!
Ne pucajte! - Ruke uvis!
Ne pucajte! - Na kolena!
Ne pucajte! - Na pod!
Ruke uvis! - Tu sam...
Ruke uvis! - Tu sam da je zaštitim!
Predstavi se! - Vodnik Hartl, gospodine.
Uspostavili smo tri prstena oko palate i poseda,
kao po vašem uputstvu za nepredviđene situacije.
Ustani.
Šta je sa vezama?
Pobunjenici su presekli sve telefonske linije.
Treba nam straža na svakim vratima, jasno?
Razumem!
Gde su Laskin i ministri? - Saznaću.
Idi.
Vi ostanite.
Herberte, neće me povrediti. Treba samo da vide...
Slušaj me!
Mrze te i žele da te ubiju.
Da?
Napred! - Ovuda!
Brzo!
Ovuda!
Vlada Vernamove je izgubila legitimitet
i raspuštena je.
Vestgejtska pobunjenička vojska ovim se proglašava
privremenom državnom vladom.
Jebeno vestgejtsko đubre!
U narednim danima, kancelarki Vernam će biti suđeno...
Čime pružaju otpor? Kupusom?
Vaši ministri, gđo kancelarko.
Našao sam ih u disku. Tamo su proveli noć.
Gospođo kancelarko, neverstvo tih zlotvora s podrškom Zapada je
beskrupu-lozno.
Gde je g. Laskin?
Niko nema vesti o g. Laskinu.
Verovatno je prebegao.
Gospođo, treba da pobegnemo u letnju palatu.
Izvinite. Pobunjenici su zauzeli letnju palatu.
Treba da pričam direktno s njima. Obratiću im se sa balkona.
Treba samo da vide da sam tu.
Ne, Elena. Napolju je opasno.
Ne plašim se, ljubavi.
Ako obezbedimo balkon i emitujemo govor,
možda promenimo tok.
Razbojnici koji su zauzeli emitere ne žele da komuniciraju.
Možda treba da se ubijem. - Elena.
Kad već žele da umrem...
Mogu i da umrem!
U stvari, ne.
Ne. - Niko to ne želi.
Nikad, gospođo! - Ne, naravno.
Šta predlažeš, ljubavi?
Večeras ću objaviti ostavku na mesto kancelarke.
Kada podnesem ostavku, moj naslednik odmah polaže zakletvu.
Postoji samo jedan razuman izbor.
Naslednik Nahočeta.
Da.
Ne. Ne, da.
Naravno.
Dobro se kotira u anketama.
Vojnik iz Vestgejta, reformator, sveža krv.
Sigurna si da to želiš?
Da. Sigurna sam.
Kako će to...
Kako ćemo...
Debata iza zatvorenih vrata. - Tako je.
Raspravu parlamenta ćemo ubrzati jednostavnom većinom.
Da. - Moram da kažem, to je divno!
Odavno gajim ogromno poštovanje prema budućem kancelaru Zubaku
i biće mi čast da se pridružim vašoj ekipi.
A ti?
Ljubavi, to je to.
Ovo će sada biti tvoja zemlja, shvataš?
Sve svoje snove, radničke reforme,
možeš da ih ostvariš. Shvataš?
Da. To mora večeras da se desi. - Da.
Hoćeš li?
Uradićeš to za mene?
Da? - Da, hoću.
Naravno.
Dobro. Gospodo, Singere! Vreme je za govor.
Elena će se oprostiti uživo preko društvenih medija.
Odmah po završetku kancelarkinog obraćanja,
vas će prevesti u koloni vozila od palate do parlamenta.
Kada uđete u parlament, održaćete govor,
položićete zakletvu da ćete čuvati Ustav
i objavićete formiranje svoje vlade.
Herberte.
Herberte!
Bićeš dobar.
Važi.
Ka ovome smo težili.
Ne osećaš li?
Da, osećam.
Da.
Ponovno rođenje.
Kao u tvom snu.
Sećaš se?
Dešava se.
Sve se dešava.
Ja ću biti ovde, paziću na tebe.
Spremni smo, gospođo.
Pet, četiri...
Sačekajte.
Spremni?
Da.
Četiri, tri...
UŽIVO
Zemljaci i zemljakinje,
srećan Božić.
Povlašćena sam što vam se obraćam na sveto Badnje veče
zbog važne vesti.
Pre toga, malo o istoriji.
Otkako sam preuzela preteško breme državne službe,
znatno smo se razvili kao zemlja.
Pismenost je porasla na 97%,
BDP po glavi stanovnika je utrostručen i, naravno,
ponovo smo se ujedinili s braćom u Fabanskom koridoru.
Ipak, to nije puna slika.
Grešila sam.
Nisam uvek ispunila sopstvene standarde.
Međutim, danas, volela bih da ispravim to.
Stupajući odmah na snagu...
Uprkos dostignućima poput zastupljenosti žena u radnoj snazi,
povećanoj za 37%...
Danas...
Volela bih da objavim promenu.
Veoma važnu promenu
koja sledi...
... uskoro.
Vrlo skoro.
Vidite, danas...
Nazad!
Ja ću...
Palata je probijena! - Molim?
Na posedu su. Vodimo je odavde!
Molim? Ne.
Ne... - Ustaj!
Pokrij je! - Molim?
Budi iza mene.
Pokrivena? Čekaj...
Iza mene.
Brzo! - Deveti sprat, bezbedno je?
Brzo!
Deseti sprat, bezbedno je?
Penjemo se.
Šta se dešava?
Jebote! - Ne!
Sranje!
Jebote! - Tatice, sačuvaj me!
Tatice, molim te.
Prva divizija, ovde komanda.
Sranje! - Šta se dešava?
U redu je.
Šta se dešava? - Napred!
Herberte... - Budi iza mene.
Sagni glavu.
Ne vidim. - Požuri!
Brzo!
Ne!
Idemo! - Tu je kancelarka!
Ona nije kancelarka, već neka jebena žena!
Zatvori vrata! - Pustite je da uđe!
Bože moj!
Svi napolje!
Zbogom, jebena lujko!
Ne gledaj.
Ne pucaj!
Desetar je. Odstupi!
Mrdaj!
Idi dole.
Dole!
Zaboravili smo Oskara. - Ne možemo.
Ne možemo. - Jebiga!
Požuri!
Prevod: Lidija Jovanovic