Biting er ikke nødvendigvis et tegn på aggresjon.
Drømmer om å bite ens partner...
SEKS MÅNEDER SENERE...
...kan tyde på et ønske om intimitet.
Jo, men jeg... bet fingrene hennes hardt.
- Jeg tygde dem nesten av. - Nei, nei, nei.
Som drømmetyder sier Marina at bitingen ikke er bokstavelig.
- Ikke sant? - Nettopp, ja.
Å bite hånden er et underbevisst ønske om ikke å såre, men å avle frem tillit.
Elena er vel ikke redd i drømmen, eller hva?
- Hun er livredd! - Ok.
Det er også vanlig.
Du er skrudd sammen slik at du forbinder kjærlighet med smerte,
og drømmer er et trygt sted for deg å jobbe deg gjennom det.
Ja.
- Ja, det er vel det. - Bra. Ok.
I hjemmelekse vil jeg at du fokuserer på å fikse det som virkelig sårer Elena.
Du kan legge hånden hennes i munnen din, men ikke bite.
Tenk over hva det vil si å være sårbar og å beskytte henne,
så ser vi om det skaper en tilbakekobling i drømmene dine. Greit?
- Ja, det høres greit ut. - Flott. Så bra.
Ingen biting, ingen biting, ingen biting.
Ingen biting!
Bra jobbet.
Ingen biting.
Min elskling.
Herlig, herlig, herlig.
Hva er det?
Sikkert Kerbal Heights.
De kommer nærmere.
Nei, nei...
Jeg mener ikke opprørerne.
Det er deg.
Hva er det?
Det er bare...
...noe han sa til meg.
Hvem da?
Keplinger? Nei, til helvete med alt det.
Nei, gi deg. Han er død. Han er borte.
- Jeg gjorde det igjen, Elena. - Gjorde hva da igjen?
Hva da?
Skadet noen for din kjærlighet.
Herbert.
Han var en førsteklasses kuk
som hadde sagt hva som helst for å forlede deg.
Hør her. Hva tenker du om dette?
Du er deg, og jeg er meg.
Ja?
To gærninger som passer som hånd i hanske.
Jøsses, så herlig.
Faktisk, så...
På tide å velge julekarpen, unge mann.
Jøye meg. Se på dem!
Helt borti hampen!
Far lot meg velge julekarpen. Jeg hadde god teft for det.
Jeg brukte en kølle til å svimeslå dem. Herbert.
Beklager.
Den.
Oskar, kanskje vi viker fra tradisjonen og holder vinduet lukket i år. Ja?
Hvordan kommer Jesusbarnet inn?
Ikke uroe deg, skatt. Han sniker seg inn på et vis.
- Et av våre. - Ja, det er det nok. Agnes?
Musikk, ja?
Her. Kom.
Sett deg. Sånn, ja.
Det blir en artig jul i år.
Vi holder oss innendørs for det meste, for det er bråkete og litt farlig utenfor.
Vi skal bare... Ja, vi holder oss inne. Herbert holder oss trygge.
Familiebilde, ja.
Familiebilde.
Sånn.
Der har vi det.
Smil.
Glad, glad.
OPPRØRERNES AVSTAND TIL PALASSET: 23 KM
- Hørte du om Anton? - Hvilken Anton?
Soussjefen, den nervøse sjalottskrelleren. Forsvant fra sin egen seng i går kveld.
Han snakket for mye. Minus én kopp. Berger og kona flyktet til Helsinki.
Berg...?
Faen. Hvordan kom han seg ut? Jeg trodde flyplassen var stengt.
Han er jo samferdselsminister. Eller var det.
Hva faen er det?
Den er min. Jeg kan ikke dra hjem.
Kerbal Heights.
Én natt til, så må du finne ut av det.
- Dette er ingen jurt. - Nei.
Hør her, alle sammen.
Jeg vet at vi er trøtte, og jeg vet at vi er redde,
men legg igjen engstelsene hjemme.
Har dere ikke lenger et hjem, la dem være i røyken der ute.
Herregud, da! Hva pokker venter vi på?
At "Barbereren i Sevilla" utspiller seg, som i 92.
Jeg bare tullet! Det blir ikke noe kupp, ok?
Bare hold hodet lavt.
Kom igjen, nå fortsetter vi.
Hør her, Victor. Vi må diskutere alternativene våre.
Opprørerne kan stå ved døra vår når som helst nå, så snakk til meg.
Jeg tror på lojalitet, Mr. Singer, så vi har ingenting å diskutere.
Våkne, Victor. Våkne! Pyramidedøra går snart igjen.
Vi fanges med en farao som er hekta på kuk.
Jeg har full tillit til kansleren, og lar meg ikke bølles
- til et komplott. - Lukt det fosforescerende stoffet, din...
En riktig god jul, sir.
Korporal, før hun ankommer haster det å snakke om tilstandens alvorlighetsgrad.
- Har du et problem, ta det med henne. - Jeg har forsøkt. Vær så snill.
Du er en fornuftig mann. Snakk med henne. Få henne til å innse realiteten.
Jeg ser vi har noen nye ansikter her etter at de forræderne dro.
Ja, madam.
Anna Grebetz, boligminister, erstatter forræderen Moets,
og Leo Huber, tidligere minister for idrett,
tar over rollen som forsvarsminister og erstatter forræderen Moros.
Og om jeg får si det, er julepynten fortryllende i år, madam.
Nå hører vi fra den nye forsvarsministeren.
God jul, madam.
Som du vet, har Westgates motstandsbevegelse
klart å ta til seg flere av hovedstadens distrikter.
Planen om å slå dem til underkastelse fordoblet bare antallet og sinnet deres.
Sivile ofre nærmer seg 13 000.
Målrettede strømbrudd fortsetter, så vel som butikkeiernes streik.
Det forventes militær bistand fra høylandet snart,
men opprørerne ser ut til å nærme seg palassdistriktet.
Tross dine anstrengelser, øker opprørernes popularitet,
og vi står midt oppi en borgerkrig.
Madam, ettersom store deler av eliten har flyktet til Kina og Brunei,
foreslår sikkerhetstjenesten å flytte deg
- som et alternativ til bråket avtar. - Nei, nei, nei.
Nei, umulig. Nei, jeg burde bli her i palasset.
- Jeg forlater ikke folket. - Madam, opprørerne...
Oppviglerne har blitt foret med løgner av NATO-tyranner.
De er bare forvirrede.
De aner ikke hvor ille det kan bli uten meg.
Forstår dere?
De tar kjærligheten min for gitt og dytter meg bort,
men de finner tilbake til meg, akkurat som Herbert gjorde.
Nei, nei, nei.
Slutt.
- Madam? - Ja?
Når det gjelder kommunikasjonen...
YouGov-meningsmålinger viser at du knapt har halve støtten igjen.
Ja, falske CIA-tall, men fortsett.
Skal du holde fast ved selv disse lojalistene,
må du minne folk på at du fortsatt er deres beste alternativ.
Med det i mente kaller vi dette Elenas julesekk.
- Fryktelig navn! - Ikke veldig bra, nei.
Det er en rekke reformer og engangstilskudd.
Økning i pensjoner, seks prosent reduksjon i skoleavgifter,
subsidiert internett, og et rasjoneringsprogram
for å bekjempe faren for sult.
Spar meg!
Spar meg. Dette er Mellom-Europa.
Ingen sulter!
Nei, jeg bestikker ikke folket for deres kjærlighet.
Dette er en selvrensende prosess for staten.
Bare la ting gå sin gang.
- Madam, du kan ikke ignorere... - Hold kjeft, for faen!
Sett deg.
Sett deg!
Hør på meg.
Vi flykter ikke.
Og vi gir oss aldri.
Vi blir her og beskytter henne. Vi kjemper for henne.
For uten henne gir ingenting mening!
Forstått?
Takk, Herbert.
Mine damer. Herrer.
T59, svar.
Det begynner å bli sent.
Jeg burde si deg noe.
Jeg vet det.
Hva vet du?
At du går med italienske lærsko i en jævla krigssone.
Er det amerikanerne?
- Jeg kan ikke ses med deg. - Jeg orker ikke å se på mer.
Det hun gjør mot gutten din. Hun tar knekken på det eneste gode her.
To seter på et turbopropfly til deg og Oskar som flyr til Frankrike etter jul.
Om du er redd følelsene mine ikke er drivkraft nok,
blir jeg betalt ved overlevering.
De vil ha kunnskapen din. Palass-spøkelset.
Det er farlig, jeg vet det, men eneste måte å få dere begge ut.
Jeg lar deg ikke si nei, ok?
Hva enn dette stedet var for deg, er det over nå. Samle tingene dine.
Som nevnt flere ganger den siste måneden, er etterretningen tydelig.
USA tror at borgerkrigen vil forårsake én av to scenarioer.
Enten frasier du deg makten i bytte mot immunitet mot straffeforfølgelse,
eller så vil forræderne dine gjøre statskupp.
- De ser ingen fremtid i deg som leder. - Nei, det går ikke. Jeg er ikke klar.
Elena, du er klar. Det er dette vi har jobbet mot.
- Lytter du, madam? - Ja.
Hva er Kinas standpunkt?
Som tidligere påpekt er Kina prinsipielt imot et regimeskifte,
men nekter å gi materiell støtte til vår opprørsbekjempelse.
Vi kan ikke lene oss på Kina!
- Han blir ikke fornøyd. Såpass vet jeg. - Han blir ikke til bry. Tro meg.
- Ikke la meg gi etter. Lov meg det. - Det lover jeg.
Madam, koboltgruvene har vært ute av drift i måneder.
Raffineriene er i ruiner. Vi er avskåret fra pengestrømmen.
Vi har mistet fem provinsbyer på tre uker. Jeg må anbefale deg...
Mr. Laskin, du later til å ha glemt jobben din.
Du anbefaler meg ikke å gjøre noe som helst.
Du bare hvisker fagre ord og forsvinner inn i gardeniaene.
Jeg ber om unnskyldning, men...
Min oppgave er å tjene landet mitt.
Nei, din oppgave er å tjene meg slik det behager meg.
Hvorfor drar du ikke hjem og skjenker deg et glass med gløgg
og har en gledelig liten jul? Ja?
Kom igjen nå. Til helvete med deg.
Pappa.
Dette er Herbert.
- Herbert, dette er pappa. - Sir.
Pappa, vi har gjort mye arbeid, min venn og jeg, på hverandre.
Det er noe vi vil si... til deg.
Du har svært dårlig innflytelse på Elena.
Tiden er moden for at du tar et steg til side.
- For en stund. - For godt, Elena.
Ja, jeg vet det.
Elena trenger avstand fra deg, hvilket du ikke har tillatt.
Det er på tide å ta et steg til side. I stillhet.
Fra nå av respekterer du hennes selvstyre. Forstått? Du har ikke kontroll over henne.
OPPRØRERNES AVSTAND TIL PALASSET: 19 KM
Den var stor, eller hva?
Det er ganske koselig her inne når man vet at de ikke får tak i oss.
Ja?
Ja, Agnes?
Er klokken seks allerede?
Jeg lar deg få dine 20 minutter med ham. Vi ses senere, vennen.
- Håper ikke du har rørt den der. - Elena.
Elena? Kalte du fisken Elena?
Vel, snart svømmer hun i rømme, så... ikke bli for glad i henne.
De spiser henne ikke på ordentlig, vel?
Hvis du liker fisker, kan jeg skaffe en gullfisk.
Hadde du likt det?
Så...
Franskmenn. Jeg har villet snakke med deg om dette.
Iblant kan franskmenn lukte som stekt løk.
Og... de har litt døde øyne, og kler seg litt som bankfunksjonærer.
Og de tilber en liten, død fyr som løp skrikende fra Russland, men...
...de lager deilige terter.
Har du lyst på en fransk terte?
Det tror jeg nok.
Ja, det ville du.
Hun gjorde ingenting!
Jeg vet ikke om du vet dette, Herbert, men når du drømmer,
- er du den eneste til stede i drømmen. - Nettopp.
Så ja, du sank, men du var også Elena.
Du var også vannet.
Nei, det var jeg ikke. Jeg var meg som druknet.
Jeg holdt på å dø, og hun brydde seg ikke.
Selvsagt brydde jeg meg.
Elena, du stod ved kysten og så på meg. Jeg så øynene dine. De var tomme.
Herbert. Se på dem nå.
Elena, fortell meg hvorfor jeg ennå føler meg sånn.
Sånn hva da, Herbert?
Som om jeg er et våpen som hun til slutt går fra.
Herbert, jeg er ekspert på drømmer.
Du må stole på meg når jeg sier at dette var en sunn drøm.
En herlig drøm.
Underbevisstheten din forteller deg at Elena stoler på at du kan svømme alene.
- At du kan realisere deg selv. - Hva vil det si?
At du kan ta grep, Herbert,
- og utnytte potensialet ditt. - Nettopp.
- Ikke sant, Elena? - Ja.
Det er akkurat... Veldig bra. Det... Det er hele poenget med dette.
Min kjære, jeg vil se deg blomstre.
OPPRØRERNES AVSTAND TIL PALASSET: 11,3, KM
OPPRØRERNES AVSTAND TIL PALASSET: 10,9 KM
Mamma?
Ja, vennen?
Når dreper de Elena?
Hva for noe?
Fisken min.
Nei... Ikke tenk på henne. Hun har levd et flott fiskeliv.
Det begynner, kjære.
Velkommen, hver og en, til den årlige julefeiringen.
Hør! Den englesang så skjønn om et strålende julemåltid.
Gå med lette hjerter,
vel vitende om at en julekarpe venter på bordet deres i morgen.
"La dem spise karpe." Dette vil nok gå glatt, tenker jeg.
Opprørerne lar henne ikke glemme dette.
Takket være strømbruddene ser kun halve landet det.
Kan vi snakke om noe annet?
"Kom ned", sa du.
"Bare et glass og litt fråtsing." Du lovet.
Hvor nærme er opprørerne nå?
Basert på siste oppdatering, sju km fra palasset og tar innpå.
Bud om trøst og glede.
-Kjære landskvinner og landsmenn. - Kjære vene, se her.
- Vår sveitser-reiser. - Jeg har tatt en pause fra pliktene mine
for å komme til krefter igjen etter urinsyregikt her i Val d'Anniviers.
- Urinsyregikt... Heldige jævel! - Julen er en tid for familien.
Gid jeg tok en overdose sovepiller og stønnet rundt i Alpene.
...men også tilgivelse for hjertets synder.
Brevene fra mine medborgere har gjort stort inntrykk på meg.
Forhåpentligvis kan jeg komme tilbake og dele kjærligheten min med dere
så snart som mulig.
Skal vi åpne gavene våre nå?
Du er verre enn Oskar.
Kom igjen, da.
"La meg uttrykke min sorg over at du har dratt fra landet vårt.
Du er inderlig savnet." Jeg kommer tilbake.
-"Jeg ønsker deg god bedring." - Mon tro hva det er. Jøye meg!
"Med hilsen fra John." Takk, John.
Har du...? Var det du...?
Ja, liker du det?
Jeg... Ja, det gjør jeg.
Ja.
Det... Vel...
Det er et gyllent eksempel på det som kalles "naivisme", eller hva?
Så du liker det?
Når man beskriver kunst, er ikke "liker" og "misliker" særlig nyttige begrep.
Jeg setter pris på det.
Ja.
- God jul. - Ja.
Hvor skal vi henge det?
- Her? - Elskede...
Kanskje det du føler for meg
er for dyrebart til å vises frem.
- Ja, det er bedre her. - Men jeg...
Men jeg elsker det.
- Gjør du det? - Ja.
Her.
På tide med din gave.
Jøss, så tung den er.
Oskar. Oskar. Oskar.
Den er blant verdens mest utsøkte.
Tysk.
De viste meg et par stykker, men denne talte til meg.
Den virket mest deg.
Det er kunst, vet du, men funksjonell.
Du er ikke så lett å kjøpe noe til.
Takk. Jeg...
Jeg setter pris på den.
Vel, jeg elsker den.
Bare et øyeblikk.
Oskar!
Gå inn igjen!
Hva gjør du?
- Hva gjør du med fisken? - De dreper henne.
Kom hit.
Kjære vene...
Det er fryktelig. Jeg vet det.
Jeg vet det.
Du ble født inn i en fryktelig tid, og det er jeg lei meg for.
I morgen drar vi til Frankrike. Vi skal komme oss ut herfra.
I morgen drar du til Frankrike.
Hva med Elena?
Bare kast henne uti.
- Når jeg ser det, blir jeg urolig. - Hvordan da?
Selvbedrageriet. Alt hun ikke enser.
Å være så virkelighetsfjern i en tid som dette.
Moren min, Gud være med hennes demente sjel, hadde slike episoder.
- Han sier det. Du sier det. - Jeg sier ikke noe.
- Jo, visst gjør du det. - Hva da? Hva sier jeg, Victor?
Episoder. Du sier det usagte.
Psykiatri. Medisin.
Jeg sa bare "episoder". Er du tankeleser nå?
- Skjønt jeg kan si... - Kom med det, for faen.
- Så lenge vi skviser saften ut av... - Skvis den ut av din egen ræv! Kom igjen.
Vel, jeg sier ikke at vi gjør det,
men det er alltid alternativet om å be kansleren tre av.
Og tvinge henne til det.
Det er blant alternativene våre, mener jeg.
Og når skulle dette ha funnet sted?
- Jeg sier ikke at det skal det. - Jo da.
Men dersom det skulle finne sted,
ville jeg ha sagt at det burde skje svært snarlig.
- Faen. - Ja.
- For poenget med å si det... - Noe vi ikke gjør.
...er at hvis hun trer av, hindres ytterligere blodsutgytelse.
- Og skade på privatsektoren. - Som kan bygge opp økonomien.
- Nå sier dere begge det. - Hva sier grunnloven om kommandolinjen?
I en medisinsk nødsituasjon? Du skrev den jævla greia!
- Sier vi det er en medisinsk nødsituasjon? - Nei, jeg bare spør.
Skulle en akutt psykiatrisk episode inntreffe,
hvilket beskriver omstendighetene...
...gis makten tilbake...
...til, vel...
...oss.
Hvordan har du det?
Ikke den stemmen, Nicky. Den triste, teatralske stemmen.
- Jeg er ikke teatralsk. Jeg spør bare... - Jo, det er du.
Det er manipulerende. Det vet du. Bare snakk normalt.
Beklager.
Ikke beklag.
Det er poenget mitt. Slutt å være så såret. Vær så snill!
Ok.
Jeg skal prøve... å slutte å være såret.
Det får meg til ikke å savne deg.
Det får meg til å føle at jeg har skyld i det du gjorde mot deg selv,
og det har jeg ikke.
Det var ditt valg, ikke mitt. Jeg burde ikke straffes for det, vel?
Nei, du har rett. Selvsagt, kjære.
-Du trenger meg, vet du. - Nei.
Du innrømmer det ikke, men det er sant.
Du trenger ingen likemann eller en som er sterk.
Du trenger meg, under deg, fornøyd.
-Det er slik det burde være. - Nei. Jeg syns ikke det, Nicky.
Så hvorfor ringte du?
For å se til at du ikke prøvde å ta livet ditt igjen.
Lov meg det. Lov meg at du ikke gjør det.
Bare lov meg. Si det.
Lover du?
- Jeg lover. - Lover du?
- Ja, jeg lover. - Greit.
God jul.
Vi snakkes igjen snart.
Ja.
Greit. Ha det.
Hva er det?
Si det. Du gjør meg nervøs.
- Hvorfor ga du meg et våpen? - Gi deg. Det var bare en gave.
- Det betyr ikke noe. - Sverg på det.
Hva? Sverge?
Vær så snill, Herbert. Dette har vi snakket om.
Du må love meg det.
Sverg på at du aldri forlater meg igjen.
Sverg på det.
Jeg sverger.
Jeg lover.
Jeg drar aldri fra deg.
Aldri.
Vi skyter oksen først.
Han er for farlig.
Vi hadde overført den utøvende makt til et overgangsorgan med oss
og utvalgte medlemmer av opposisjonen.
Vi finner en varakansler, en nikkedukke. Vi makulerer i dagevis,
og sier vi har vært en aktiv hjemmefront innad i regimet i årevis,
så er alt nullstilt.
Nei, jeg er ikke så sikker.
- Vi har mulighet til å forme historien. - Hun kan fortsatt klare det.
- Katten med ni liv. - Ja, og hvilket er hun på nå, Victor?
Vis litt jævla respekt for ei jævlig storslått dame!
- Jeg sier ikke at hun er ikke det. - Ja, selvfølgelig er hun storslått!
Alle er enige om det.
- Hun er storslått. - Hun er storslått, ja.
- Jeg er stolt av å tjene en leder... - Se på denne skjelvende puddingen.
...som forstår folkets behov, og som bryr seg om...
Det er faen ingenting som funker på dette herberget!
Herregud!
"Barbereren av Sevilla"!
Himmel og hav! Nå skjer det, faktisk!
Statskanal 1.
Statskanal 2.
Statskanal 3.
Faen!
- Westgate-opprørerne har tatt over alle. - Ja, det er ingen dekning.
Hør her, elskede. Det går bra. De vil bare ha oppmerksomheten min.
Det er ikke bra, Elena.
Gå inn. Gå inn. Gå inn.
- Ikke skyt, sir! - Vis hendene dine!
- Ikke skyt! - Ned på knærne!
- Ikke skyt, sir! - Ned!
- Vis meg hendene! Vis meg dem! - Jeg er her for å beskytte henne.
- Identifiser deg. - Sersjant Hartl, sir.
Vi har etablert en tredoblet forsvarslinje rundt palasset og eiendommen
i henhold til dine instruksjoner, sir.
Reis deg.
- Hva med å kommunisere? - Opprørerne kuttet telefonlinjene, sir.
- Vokt hver dør. Er det forstått? - Ja, sir.
- Hvor er ministerne? - Det skal jeg finne ut av.
Gå nå.
- Dere to blir. - Ja, sir.
Herbert, hør her. De rører meg ikke. De må bare se...
Hør på meg. Hør på meg!
De hater deg, og de vil drepe deg.
Ja?
- Ut, ut, ut! - Denne veien!
Få fart på dere! Denne veien.
Vernham-regjeringen, som har mistet all legitimitet, er avsatt.
Westgates motstandsbevegelse erklærer seg som landets midlertidige regjering.
Jævla Westgate-søppel.
De neste dagene vil kansler Vernham stilles for retten...
Hva gjør de motstand med? Kålhoder?
Ministerne dine, madam kansler.
De har vært på diskoteket hele natten.
Madam kansler, illojaliteten fra disse Vesten-støttede demonene
er... uaksep-tabel.
- Hvor er Mr. Laskin? - Han har ikke gitt lyd fra seg.
Han kan ha hoppet av.
- Madam, vi bør flykte til sommerpalasset. - Det er i opprørernes besittelse.
Jeg må snakke direkte til dem. La meg tale fra balkongen.
- De må bare se at jeg er her. - Nei, Elena, det er for farlig.
Jeg er ikke redd, elskede.
Sikrer vi balkongen og kringkaster talen, kan det snu trenden.
Bandittene som beslagla kringkasterne, ønsker ikke å kommunisere.
- Kanskje jeg bare tar livet av meg. - Elena.
Det er jo det de vil, at jeg skal dø, så...
...hvorfor dør jeg ikke bare?
Eller nei.
- Nei, nei, nei. - Ingen vil det.
- Aldri i livet, madam. - Selvsagt ikke.
Vel, hva foreslår du, elskede?
Noen av dere vil stadig merke en holdning som taler for Vernham i samfunnet.
Ikke stol på disse individene eller gi dem motstand,
for de er mørke levninger av et mislykket regime.
I kveld skal jeg kunngjøre min avgang som kansler.
Når jeg har gått av, vil etterfølgeren min avlegge embetsed.
Og det er kun ett fornuftig valg.
Urborgerens arving.
Akkurat.
Nei... Nei, akkurat.
Selvsagt.
Han gjør det bra på meningsmålingene. Westgate-soldat, reformist, nytt blod.
- Er det virkelig dette du vil? - Ja, det er det.
Og hvordan vil det...?
Hvordan...?
Debatten holdes for lukkede dører.
Høringen gjøres til en rask prosess med kvalifisert flertall.
- Ja! - Dette er fantastisk!
Jeg har lenge hatt stor respekt for den kommende kansler Zubak.
Det er en ære å være en del av laget.
Hva med deg?
Her har vi det. Nå blir det ditt land.
Alle drømmene og reformene for arbeiderklassen.
Du kan gjøre dem til virkelighet.
- Ja, dette må skje nå i kveld. - Ja.
Gjør du det?
Ja, du gjør det for meg.
- Ja? - Ja, jeg gjør det.
Klart det.
Greit. Mine herrer, Singer. Tid for tale.
Elena holder avskjedstalen direkte i sosiale medier.
Like etter den avtroppende kanslerens tale
vil en bilkortesje føre deg fra palasset til parlamentet.
Når du har ankommet parlamentet, skal du tale
og love troskap til grunnloven vår,
og kunngjøre opprettelsen av regjeringen din.
God jul til landets menn og kvinner. Jeg har æren av å kunngjøre viktig nytt.
Herbert.
Dette klarer du.
Ja vel.
Dette er alt vi har jobbet mot. Merker du det ikke?
Jo, jeg tror det.
Ja.
Det er gjenfødelsen, som i drømmen din.
Husker du?
Nå skjer det. Alt...
Alt skjer nå.
Og jeg er like ved deg og våker over deg.
Vi er klare, madam.
Fem, fire...
Vent, vent.
Klar?
Ja.
Fire, tre...
DIREKTE
God jul til landets menn og kvinner.
Jeg har æren av å kunngjøre viktig nytt denne hellige julaftenen.
Men først en liten historie.
Etter at jeg tok på meg den tunge byrden som kansler,
har vi vokst betydelig som et land.
Lese- og skriveferdigheter er nå på 97 %. Vår BNP per innbygger er tredoblet.
Og vi er selvsagt gjenforent med våre brødre i Faban-korridoren.
Men det er ikke hele bildet.
Dere skjønner, jeg har gjort feil, og ikke alltid nådd opp til egen standard.
I dag vil jeg gjerne bøte på det.
På grunn av dette, med umiddelbar virkning, og...
...tross fremgang hva gjelder kvinnelig deltakelse i arbeidslivet,
som har økt med 37 prosent...
...vil jeg i dag...
...kunngjøre en endring.
En svært viktig endring som trer i kraft...
...snart.
Nokså snart.
Dere skjønner, i dag...
Kom dere tilbake! Tilbake! Tilbake!
...ønsker jeg...
- Inntrenging i palasset! - Hva?
- De er på eiendommen. Vi må henne ut. - Nei, hva for noe? Nei...
- Nei, nei, nei. - Reis deg.
- Dekk henne. - Hva?
- Bli bak meg. - Dekke? Hva? Vent...
Bli bak meg.
- Unna vei! - Trygt. Er niende etasje sikret?
Unna vei!
Er tiende etasje sikret?
Heisen går opp.
Hva foregår?
- Faen! - Nei!
Helvete!
- Faen! - Vær så snill, pappa! Hold meg trygg!
Første divisjon, dette er kommando.
- Faen! - Hva foregår?
Det går bra.
- Hva foregår? - Ut, ut, ut.
- Herbert... - Hold deg bak meg.
Hold hodet lavt.
- Jeg ser ikke! - Skynd deg, kom igjen!
Inn, inn, inn!
Nei, nei, nei.
- Kom igjen! - Vi har kansleren!
Hun er ikke kansleren, din karpe! Bare en jævla kvinne!
- Slipp henne inn! - Lukk døra!
Gud hjelpe meg!
Ut med dere!
Farvel, min jævla skrulle!
Se bort.
Ikke skyt! Det er korporalen. Senk våpnene.
Gå!
Gå ned.
- Ned, ned, ned. - Kom igjen.
- Vi glemte Oskar! - Nei, vi kan ikke!
- Vi kan ikke! - Faen i helvete!
Skynd deg.
Norske tekster: Monica Mikkelsen