Kousání nemusí vždy znamenat agresivitu.
Kousnutí partnera ve snu...
O PŮL ROKU POZDĚJI...
... může znamenat touhu po vytvoření intimity.
Ano, ale... Kousal jsem ji do prstů, hodně.
Jako bych jí je chtěl užvejkat.
Ne, ne. Ne, ne.
Marina jako vykladačka snů říká,
že kousání není doslovné.
- Že? - Správně.
- Jo. - Jo.
Kousnutí do ruky je skrytá touha.
Nemá zranit, ale zplodit důvěru.
Elena se přece ve snu nebojí, že?
- Je vyděšená. - Dobře.
Také normální.
Vy máte spojenou lásku s bolestí
a sny jsou prostorem, kde to můžete zkoumat.
Ano.
Tak asi jo.
Tak, tak, dobře.
Za domácí úkol máte zjistit, co Eleně opravdu ubližuje.
Můžete vzít její ruku do úst, ale nekousat.
Dumejte, čím může být zranitelná, a ochraňujte ji.
Pak uvidíme,
jestli to ve vašich snech spustí zpětnou vazbu. Ano?
- Ano, výborně. - Skvěle. To je dobře.
Nekousat. Nekousat. Nekousat.
Nekousat!
Propána!
Nekousat.
Miláčku...
Nádhera, nádhera, nádhera...
Co je to?
Z výšiny Kerbal, nejspíš.
Přibližují se.
Ale ne, ne.
Nemyslím povstalce.
Co ty?
Co ti je?
Jenom...
Něco, co mi řekl.
Kdo?
Keplinger?
Ale, bože, na to se vyser.
No tak. Je mrtvý. Je pryč.
Udělal jsem to zase, Eleno.
Co jsi udělal?
Co?
Někomu ublížil, abys mě milovala.
Herberte.
Byl to příšernej vocas.
Řekl by ti cokoli, jenom aby tě svedl.
Poslyš... Co tohle?
Ty buď ty a já budu já.
Jo?
Dva blázínkové, co do sebe pasují.
Bože, to je nádhera.
Vážně.
Čas vybrat vánočního kapra, mladíku.
Bože...
Vidíte je?
Naprosto absurdní.
Kapra na Vánoce jsem dřív vybírala s otcem.
Opravdu mi to šlo.
A pak jsem ho paličkou omráčila.
Promiň.
Tenhle.
Oskare, co když letos porušíme tradici
a necháme okno zavřené?
A jak se sem dostane Ježíšek?
Neboj se, drahoušku, určitě si něco najde.
- To byl náš. - Jo.
Ano, určitě byl. Agnes?
Hudbu, jo?
Tak pojď.
Sedni si. Vedle mě.
Letos si uděláme takové staré Vánoce.
Budeme pořád vevnitř,
protože, víš, venku je hluk a nebezpečno.
Prostě... Budeme vevnitř a Herbert nás pohlídá, ano?
Rodinné foto. Jo.
Rodinné foto.
Takhle.
A je to.
Úsměv.
Vesele, vesele.
VZDÁLENOST POVSTALCŮ OD PALÁCE: 23 KM
EVROPA
REŽIM
Víš něco o Antonovi?
Kdo je Anton?
Kuchař, ten nervózní, co loupal cibuli.
V noci zmizel ze svojí postele.
To byl ten, co moc mluvil, že?
Dej o jeden míň, Berger se ženou utekl do Helsinek.
Berg...
Sakra.
Jak se dostal ven? Letiště je snad zavřené.
Je ministr dopravy, ne? Nebo byl.
Co je tohle?
To je moje.
Nemůžu domů.
Výšiny Kerbal.
Ještě jednu noc a pak si to nějak zařídíš.
- Tohle není jurta. - Jo.
Tak, poslouchejte.
Vím, že jsme unavení a vím, že máme strach,
ale starosti si nechte doma, ano?
Jestli už domov nemáte, nechte je tam v tom kouři.
Ježíši.
Nevím, na co ještě čekáme.
Až budou hrát Lazebníka sevillského,
jako v roce 1992.
To byl vtip. Žádný puč nebude, jasné?
Hlavně buď nenápadný.
Do toho, to zvládneme.
Victore, musíme projednat naše možnosti.
Povstalci můžou přijít každou chvíli.
Tak mi něco řekni.
Mou hlavní ctí je věrnost, pane Singere.
Takže nemáme co projednávat.
No tak, Victore. Prober se.
Východ z pyramidy se zavírá
a my tu ztvrdneme s chlípnou faraonkou.
Své kancléřce plně věřím
a nenechám se dohnat do žádné konspirace.
Drž hubu!
Čichej a musíš cítit pach fosforu.
Nesmírně krásné Vánoce, pane.
Desátníku, než přijde, musíme s vámi naléhavě promluvit
o vážnosti naší situace.
Jestli máte problém, řekněte to jí.
Desátníku, já chtěl. Prosím.
Vy jste rozumný.
Musíte jí to říct. Aby pochopila realitu.
Vidím nějaké nové tváře.
Když nás opustili zrádci.
Ano, madam.
Anna Grebetzová, ministryně bydlení,
nahradila zrádce Moetse,
a Leo Huber, dříve ministr státní správy a sportu,
vystoupal do funkce ministra obrany,
místo zrádce Morose.
A mohu říct,
že vaše vánoční výzdoba je letos okouzlující, madam.
Vyslechneme nového ministra obrany.
Veselé Vánoce, madam.
Jak víte, odbojová armáda Westgatu
obsadila několik obvodů v okolí metropole.
Naše snaha potlačit odpor
jen zdvojnásobila jejich počty a jejich hněv.
Počet mrtvých civilistů se blíží 13 000.
Výpadky proudu pokračují, také generální stávka obchodníků.
Očekává se posílení armády novými branci,
ale zdá se, že povstalci obkličují palácový obvod.
Navzdory největší snaze popularita povstalců stoupá
a propadáme se do chřtánu občanské války.
Madam, jelikož velká část naší elity uprchla do Číny a Bruneje,
bezpečnostní služba doporučuje jako jednu z možností
- vás přemístit... - Ne.
- ... než boje odezní. - Ne. Ne. Ne.
To není možné. Ne. Zůstanu.
Tady, v paláci.
Svůj lid neopustím.
Madam, povstalci z Westgatu...
Agitátory z Westgatu krmí tyrani z NATO lžemi.
Jsou jen pomýlení.
Nevědí, jak by to beze mě bylo špatné.
Víte?
Jsou si jistí mou láskou, chtějí mě odehnat,
ale zase se ke mně vrátí, tak jako Herbert.
Ne, ne, ne.
Přestaň.
- Madam? - Ano?
Co se týká komunikace...
Podle průzkumu máte oproti dřívějšku
poloviční podporu.
Ano, je to fake, čísla od CIA, ale mluvte.
Abyste si udržela aspoň tyto loajalisty,
musíte lidu připomenout, že jste stále nejlepší možnost.
S tímto vědomím jsme to nazvali
"Elenin pytel vánočních dárků".
Nechutný název.
Moc pěkný není, to ne.
Je to soubor reforem a krátkodobých výhod.
Zvýšení penzí, 6% sleva na školné,
dotace na internet a program přídělů,
k odvrácení hrozby hladovění.
Ale prosím vás...
Prosím.
Jsme ve střední Evropě.
Nikdo nehladoví.
Nebudu svůj lid uplácet, aby mě milovali.
Je to proces samočištění státu.
Nechte to přirozeně běžet.
- Madam, nemůžete přehlížet... - Hele, drž už hubu.
Sednout.
Sednout!
Poslouchejte mě.
Nezdrhneme.
Ani krok zpět.
Budeme tady. Chránit ji.
Bojovat za ni.
Protože bez ní nemá nic smysl.
Rozuměno?
Děkuji, Herberte.
Dámy... Pánové...
T-5-9, příjem.
Připozdívá se.
Měl bych ti něco říct.
Já vím.
Co víš?
Že máš ve válečný zóně italský boty.
Jsou to Američani?
- Nesmí mě s tebou vidět. - To je fuk. Nemůžu se na to dívat.
To, co dělá tvému klukovi. Nemůžu.
Jsi tu jediná slušná a ona tě ničí.
Dvě místa v letadle, pro tebe a Oskara.
Po Vánocích odletí do Francie.
Jestli máš strach, že moje pocity ti jako pobídka nestačí,
tak tě potěší, že po doručení dostanu zaplaceno.
Chtějí to, co víš. Jsi duch paláce.
Je to nebezpečné, ano, ale jinak se pryč nedostanete.
Nedovolím ti říct "ne".
Jestli pro tebe palác něčím byl, teď už není.
Sbal si, co potřebuješ.
Madam, jak jsem minulý měsíc často říkal, zjištění jsou jasná.
Podle Ameriky občanská válka spustí jednu z možností.
Buď dobrovolně odstoupíte
výměnou za trestní imunitu,
nebo zrádci ve vašem režimu provedou puč.
Ve vašem vedení už nevidí budoucnost.
Ne, ne, nemůžu. To nemůžu.
Nejsem připravena.
Eleno, jsi připravena.
O tohle jsme se přece spolu snažili.
- Madam, posloucháte mě? - Ano.
Jaký je postoj Číny?
Jak už jsem řekl, Čína je proti změně režimu filosoficky,
ale odmítá poskytnout materiální pomoc
pro boj s povstalci.
Na Čínu nemůžeme spoléhat.
On nebude rád, to vím jistě.
Nebude ti dělat potíže, věř mi.
Že mě nenecháš padnout? Slib mi to.
Slibuju.
Madam, připomínám,
že kobaltové doly jsou už dlouho mimo provoz.
Rafinérie jsou v rozvratu. Chybí nám hotovost.
Ztratili jsme hlavní města pěti provincií.
Musím naléhat, aby...
Pane Laskine, asi jste zapomněl, co je váš úkol.
Vy na mě nemáte nijak naléhat.
Jen zašeptat svá sladká nic a pak zmizet v gardéniích.
Jestli prominete, tak...
Můj úkol je služba vlasti.
Ne, váš úkol je sloužit k mému potěšení.
Radši jděte domů, dejte si svařené víno
a hezky si užijte Vánoce, jo?
No tak. Zmiz, šmejde.
Táto.
To je Herbert.
- Herberte, to je táta. - Pane.
Táto, udělali jsme fůru práce, můj přítel a já, navzájem,
a chtěli bychom ti něco říct.
Máte na Elenu moc špatný vliv, pane.
Přišel čas, abyste se vzdálil.
- Na chvíli. - Navždy, Eleno.
Je to ku prospěchu.
Elena se od vás musí oddělit, a vy jí to nedovolíte.
Je čas, abyste odešel.
Potichu.
Od teď budete respektovat její autonomii. Jasné?
Už ji nebudete ovládat.
VZDÁLENOST POVSTALCŮ OD PALÁCE: 19 KM
To byla pořádná rána, co?
Ale tady je hezky útulno, když víme, že na nás nemůžou.
Jo?
Ano, Agnes?
Ale, to už je šest?
Teď s ním máte těch 20 minut.
Za chvíli se vrátím.
Snad jsi na něj nesahal.
Na Elenu?
Elena? Říkáš té rybě "Elena"?
Brzy bude plavat ve smetaně, takže...
Moc se s ní nemazli.
Oni ji ale nesní, že ne?
Podívej, ty máš rád ryby? Dám ti zlatou rybku.
Co říkáš? Chtěl bys ji?
Tak...
Francouz.
Chtěla jsem o tom s tebou mluvit.
Francouz je někdy cítit smaženou cibulí.
A...
Má takové mrtvé oči, šaty jako bankovní úředník.
A zbožňuje mrtvého mužíčka, co s křikem utekl z Ruska.
Ale...
Peče skvělé dorty.
Chtěl bys francouzský dort?
Asi bys chtěl.
Jo, chtěl bys.
Nic neudělala.
Nevím, jestli to víte, Herberte,
ale ve snu můžete být kýmkoli a čímkoli.
- To je pravda. - Ano?
Takže jste se topil.
Ale byl jste taky Elena.
A byl jste taky ta voda.
Ne, to nebyl.
Byl jsem to já, topil jsem se.
Umíral jsem a jí to bylo fuk.
Ale jistěže nebylo.
Eleno, stála jsi na břehu. Dívala ses na mě.
Viděl jsem tvoje oči. Nic v nich nebylo, vůbec nic.
Herberte.
Podívej se teď.
Eleno, tak mi řekni, proč se pořád tak cítím?
Cítíte se jak, Herberte?
Jako její zbraň a nakonec mě opustí.
Herberte, já se vyznám ve snech.
Věřte mi, když říkám, že to byl zdravý sen.
Krásný sen.
Vaše nevědomí vám říká, že Elena věří, můžete sám plavat.
Seberealizovat se.
Co to znamená?
Ujmout se vlády
- a naplnit celý svůj potenciál. - Správně.
- Že, Eleno? - Ano. Správně.
Vidíte, to je přesně... Výborně. Je to...
Je to podstata všeho.
Lásko, chci pro tebe jenom to dobré.
VZDÁLENOST POVSTALCŮ OD PALÁCE: 11,3 KM
VZDÁLENOST POVSTALCŮ OD PALÁCE: 10,9 KM
Máti?
Ano, drahoušku?
Kdy zabijou Elenu?
Cože?
Moji rybu.
Ne.
O ni se neboj. Měla hezký rybí život.
Už to začíná, lásko.
Vítejte všichni
u každoroční oslavy ve Vánoční vísce.
Hle! Andělští poslové pějí
o skvostné vánoční krmi.
Odlehčete svá srdce
s vědomím, že zítra vás na stole čeká vánoční kapr.
Ať jedí kapra.
To bude znít plavně, bych řekl.
To jí povstalci nezapomenou.
Nejde proud, tak to aspoň půlka země neuvidí.
Můžeme mluvit o něčem jiném?
"Pojďme dolů," jste říkal.
"V klidu se napijeme." Jste slíbil.
Jak blízko jsou povstalci?
Podle posledních zpráv
sedm kilometrů od paláce a blíží se.
Zprávy úlevné a radostné.
-Drahé krajanky, drazí krajané. - Kriste, vidíte to?
- Švýcárek. - Jak víte,
uvolnil jsem se od svých oficiálních povinností,
abych se zotavil z akutní pakostnice
zde ve Val d'Anniviers.
"Pakostnice ve Val d'Anniviers".
- Má kliku, kokot. - Vánoce jsou čas pro rodinu.
Taky bych se sjel prášky na spaní a pak kňučel v Alpách.
Ale také odpuštění prohřešků srdce.
Dopisy od mých drahých krajanů
mnou hluboce pohnuly.
Doufám, že se vrátím a budu s vámi sdílet svou lásku.
Hned, jak to bude možné.
Tak rozbalíme dárky, ne?
Ty jsi horší než Oskar.
Tak začni.
"Drahý pane, dovolte mi vyjádřit smutek z vašeho odchodu
z naší země. Budete nám scházet."
Já se vrátím.
-"Přeji vám brzké uzdravení." - Copak to asi je? Božíčku.
"S úctou John." Děkuji, Johne.
To jsi...? To jsi...?
Ano. Líbí se ti?
Já... Ano, líbí. Líbí.
Ano.
Je to... Tedy...
Názorná ukázka takzvaného naivního umění, že?
Takže se ti líbí?
Když jde o umění,
pak "líbí", "nelíbí" nejsou vhodné výrazy.
Cením si toho.
Jo.
- Veselé Vánoce. - Jo.
Tak kam ho pověsíme?
- Sem? - Lásko, víš...
Možná tvé city ke mně jsou až příliš cenné,
než abychom je vystavovali.
Jo, tady je to lepší.
Ale já...
Ale líbí se mi.
- Opravdu? - Ano, opravdu.
Sem.
A teď dárek pro tebe.
Bože, nějak těžký.
Oskare. Oskare. Oskare.
Jedna z nejlepších na světě, nejspíš.
Německá.
Pár mi jich ukázali, ale tahle mě oslovila.
Je skoro jako ty.
Umělecké dílo.
Ale funkční.
Pro tebe se těžko nakupuje.
Děkuju, já...
Vážím si toho.
Mně se líbí.
Hned se vrátím.
Oskare!
Běž dovnitř!
Co tady děláš?
Co děláš s tou rybou?
Oni ji zabijou.
Ale no tak.
Bože...
Je to hrůza. Já vím.
Já vím.
Víš, narodil ses v hrozné době
a je mi to moc líto.
Zítra odjedeme do Francie.
Vypadneme odsud, ano?
Zítra pojedeš do Francie.
A co Elena?
Tak ji tam hoď.
Malý Santo, strč pod stromek sobolí kožíšek.
Pro mě.
Byla jsem hrozně hodná holka.
Malý Santo, pospěš dnes večer do komína.
Ano, tak.
Malý Santo, kabriolet z roku 54, světle modrý.
Když to vidím, začínám se bát.
A čeho?
Toho zmatení, té netečnosti.
Být v takové době úplně mimo.
Takové záchvaty měla moje matka, klid její dementní duši.
Právě to řekl.
- Vy to říkáte. - Nic neříkám.
Ale ano, rozhodně říkáte.
A co? Co říkám, Victore?
Záchvaty. Říkáte nevyslovitelné.
Nemocná. Duševně.
Řekl jsem jen "záchvaty". Umíte číst myšlenky?
Chci jachtu. To přece není tak moc.
- I když vám řeknu... - Aha, teď to přijde.
- Když už řežeme do živého... - Řežte si do svý prdele.
Mluvte.
Neříkám, že to uděláme,
ale pořád ještě se dá kancléřce říct,
že musí odstoupit.
A donutit ji k tomu.
Říkám jen, že je to jedna z možností.
A kdy si myslíte, že se to stane?
- Neříkám, že se to stane. - Ano, říkáte.
Ale kdyby se to mělo stát,
pak bych asi řekl, že je to už hodně blízko.
- Sakra. - Ano.
Protože důvod, proč něco takového říct...
- Což neříkáme. - Což neříkáme.
... je, že když ji přinutíme odstoupit, zabráníme dalším masakrům.
- A škodám na privátním sektoru. - Urychlí se obnova země.
Teď to říkáte oba.
Co říká ústava o zastupitelnosti?
Při zdravotní indispozici?
Vždyť jste ji kurva napsal!
Takže je to zdravotní indispozice?
Ne, to neříkám.
Jenom se ptám.
V případě vážné duševní indispozice...
A to, myslím, je popis těchto okolností,
moc přechází...
Na... No...
Na nás.
Tak si pospěš do komína.
A jak se máš?
Nicky, tím hlasem nemluv.
Tím smutným, dramatickým hlasem.
Nejsem dramatický.
- Jenom se ptám... - Ale ano. Ale ano.
Je to manipulativní.
Ty víš, že to děláš. Tak, prosím, mluv normálně.
Promiň.
Neomlouvej se pořád.
Víš, to je ono. Nebuď tak raněný. Prosím.
Dobře.
Pokusím se... nebýt raněný.
Proto se mi nestýská.
Mám pocit, jako bys mě vinil z toho,
co sis udělal sám, a ne já.
Protože ses rozhodl sám, ne já.
Za to bys mě neměl trestat, že ne?
Ne, máš pravdu. Jistě, jistě, lásko.
Ty mě potřebuješ, víš?
Ne.
Ty to nepřiznáš, ale je to pravda.
Nepotřebuješ někoho sobě rovného nebo silného.
Ty potřebuješ mě, k sobě, a být šťastná.
To je přirozený řád věcí.
Ne.
Ne, to asi ne, Nicky.
Tak proč jsi mi volala?
Abych věděla, že se zase nezkusíš zabít.
Slib mi, že ne.
To nesmíš, ano?
Tak mi to slib.
Řekni to.
Slibuješ?
- Slibuju. - Slib mi to.
- Jo, slibuju. - To je dobře.
Veselé Vánoce.
Brzy si promluvíme.
Ano.
Tak dobře. Pa. Papa.
Co je?
Mluv, znervózňuješ mě.
Proč jsi mi dala zbraň?
Nech toho. Prostě dárek.
Nic to neznamená.
Přísahej.
Co? Přísahat?
Prosím tě, Herberte. To snad máme za sebou.
Musíš mi to slíbit.
Přísahej, že mě už nikdy neopustíš.
Přísahej.
Přísahám.
Slibuju.
Nikdy bych tě neopustila.
Nikdy.
Napřed zastřelit vola.
Je příliš nebezpečný.
Výkonnou moc převedeme na přechodný orgán s námi
a vybranými členy opozice a...
Najdeme prozatímního kancléře, loutku.
Pár dní vydržíme.
Pak řekneme, že jsme celá léta
vedli aktivní odpor uvnitř režimu.
A že začínáme znovu.
Ne, já nevím. Nevím.
- Teď můžeme tvořit dějiny. - Ano, ale co když to přežije?
Kočka s devíti životy.
Jo. A kolikátý má teď?
Dejte najevo trochu úcty k té velké ženě!
Neříkám, že není velká.
Samozřejmě, že je velká.
Souhlasíme, je velká.
Je velká.
Je velká. Ano.
Jako nová ministryně bydlení
- hrdě sloužím vůdkyni... - Hele, ta rozklepaná koza.
... jež chápe potřeby lidu a pečuje o všechny ty, kteří...
Kurva! V týhle blešárně už nic nefunguje!
Proboha.
Lazebník sevillský!
Ježíšikriste! Opravdu to začalo!
Státní kanál 1.
Státní kanál 2.
Státní kanál 3.
Kurva!
Povstalci z Westgatu mají všechny kanály.
Jo. Není signál.
Poslouchej, lásko, je to fajn.
Chtějí tím jen získat moji pozornost.
Tohle je zlý, Eleno.
Běž tam. Běž tam. Běž tam.
- Nestřílejte, pane! - Ukaž mi ruce!
- Nestřílet! - Kleknout!
- Nestřílejte, pane! - Na zem!
- Ukaž mi ruce! - Jsem tu...
- Ukaž mi ruce! - Chci ji chránit!
- Identifikuj se. - Seržant Hartl, pane.
Vytvořili jsme trojitý perimetr kolem paláce a okolí.
Podle vašich příkazů pro takový případ.
Vstaň.
Co je se spojením?
Povstalci přerušili telefonní dráty, pane.
Hlídat všechny dveře. Stráže, rozumíš?
Ano, pane.
- Laskin, ministři. Kde jsou? - Zjistím to.
Běž.
- Vy tu zůstaňte. - Rozkaz.
Herberte, mně se ani nedotknou. Musí jen vidět mou...
Poslouchej. Poslouchej mě.
Nenávidí tě a chtějí tě zabít.
Ano?
- Běž, běž, běž! - Tudy!
Rychle!
Rychle! Tudy!
Vláda Vernhamové, jež ztratila legitimitu,
byla zbavena úřadu.
Za prozatímní vládu země se tudíž prohlašuje
odbojová armáda z Westgatu.
Ta westgateská špína!
V příštích dnech bude kancléřka
postavena před soud...
A čím se chtějí vzepřít? Kapustou?
Vaši ministři, paní kancléřko.
Našel jsem je v diskotéce. Byli tam celou noc.
Paní kancléřko, neloajálnost západem podporovaných démonů
je nepředstavitelná.
Kde je pan Laskin?
O panu Laskinovi se nic neví.
Pravděpodobně dezertoval.
Madam, měli bychom uniknout do letního paláce.
Pardon. Letní palác mají údajně povstalci, madam.
Musím k nim promluvit. Nechte mě promluvit z balkónu.
Oni musí jen vidět, že tu jsem.
Ne, ne, Eleno. Venku je to nebezpečné.
Ale já se nebojím, lásko.
Když balkón zajistíme a projev budeme vysílat,
může to zvrátit situaci.
Bandité, kteří drží vysílače, nechtějí komunikovat.
- No, možná bych se mohla zabít. - Eleno.
To snad oni chtějí, ne? Abych byla mrtvá.
Tak proč bych neumřela?
Vlastně ne.
- To ne, ne. - To přece nikdo nechce.
- Ne, nikdy, madam. Nikdy. - Ne, to samozřejmě ne.
Tak co navrhuješ, lásko?
Někteří z vás si možná ve svém okolí všímají
nálad nakloněných Vernhamové.
Takovým osobám nevěřte a neklaďte jim odpor,
Jsou to jen temné pozůstatky padlého režimu.
Večer oznámím rezignaci na funkci kancléřky.
Okamžitě potom složí přísahu můj nástupce.
A je jen jediná rozumná možnost.
Zakladatelův dědic.
Aha.
Ne, ne. Ne, jistě.
Ovšem.
Ale to by šlo.
Voják z Westgatu, reformátor, nová krev.
A víš jistě, že to chceš?
Ano. Vím to jistě.
A jak by se to...?
Jak bychom...?
- Debatu můžeme uzavřít. - Samozřejmě.
A v parlamentu to zrychleně proženeme prostou většinou.
- Ano. - Musím říct, že je to úžasné.
Dlouho mám ve velké úctě nastupujícího kancléře Zubaka.
A bude mi ctí vstoupit do vašeho týmu.
A co s tebou?
Lásko, to je vše.
Teď to bude tvá země.
Tvé sny, tvé reformy pro pracující lid.
Můžeš to uskutečnit. Chápeš?
- Ano... Musí se to stát dnes. - Ano.
Uděláš to?
Uděláš. Uděláš to pro mě.
- Ano? - Ano, udělám.
Jistě, ano.
Tak, pánové, Singere... Bude projev.
Elena pronese řeč na rozloučenou přes sociální média.
A vzápětí po projevu odcházející kancléřky
dorazí kolona a převeze vás z paláce do parlamentu.
V parlamentu pronesete řeč,
odpřisáhnete věrnost naší ústavě
a oznámíte vytvoření své vlády.
Mí krajané a krajanky. Veselé Vánoce.
Mám výsadu oslovit vás
v tomto posvátném čase s důležitou zprávou.
Herberte.
Zvládneš to.
Jo, dobře.
K tomu jsme přece směřovali.
Ty to necítíš?
Jo, asi jo.
Ano.
Je to znovuzrození.
Jako v našem snu.
Pamatuješ?
Je to tady.
Teď je to tady.
A já tu pořád budu, dívat se na tebe.
Můžeme, madam.
Pět, čtyři...
Moment, moment...
Můžeme?
Ano.
Čtyři, tři...
ŽIVĚ
Mí krajané a krajanky,
veselé Vánoce.
Mám výsadu oslovit vás v tomto posvátném čase
s důležitou zprávou.
Ale napřed trocha historie.
Od chvíle, kdy jsem přijala vrcholné břímě služby národu,
se naše země úžasně rozvinula.
Gramotnost dosahuje 97 procent.
Náš HDP na hlavu je třikrát větší.
A znovu jsme se spojili s našimi bratry
ve Fabanském koridoru.
Ale to jistě není vše.
Jistě, chybovala jsem.
Ne vždy jsem plnila vlastní standardy.
Ale dnes mám v plánu napravit to.
Jelikož s okamžitou platností, a...
navzdory úspěchům, jako je podíl žen v zaměstnání,
jenž se zvýšil o 37 %...
Dnes... já...
Chci oznámit změnu.
Velmi důležitou změnu,
jež nastane...
Brzy.
Velmi brzy.
Takže dneškem...
Zpátky, zpátky, zpátky!
Chci...
- Jsou v paláci! - Cože?
Jsou tady. Musíme ji odvést.
Ne. Co? Ne. Ne.
- Ne, ne, ne. - Jdeme. Vstávej.
- Kryjte ji. - Cože?
Drž se za mnou.
Krýt? Co? Co? Počkej...
Drž se za mnou.
- Jdeme! - Ostraha. 9. patro, jste tam?
Pohyb!
10. patro, jste tam?
Jedeme nahoru.
Co se děje?
- Kurva! - Ne!
Sakra!
- Kurva! - Táto, prosím...
Táto, prosím, tati. Chraň mě, tati.
1. divize, tady velení.
- Sakra! - Co se děje?
Dobrý.
- Co se děje? - Běž, běž, běž.
- Herberte... - Buď za mnou, buď za mnou.
Skrč se.
- Nevidím. Nic nevidím. - Rychle! Pojď.
Pojď, pojď!
Ne, ne, ne.
- Jdeme! - Máme tu kancléřku!
Není to kancléřka, hajzle! Je to jen šílená ženská!
- Pusťte ji tam! - Zavři dveře!
Proboha!
Všichni ven!
Sbohem, ty krávo pošahaná!
Nedívej se tam.
Nestřílet!
To je desátník. Jen klid.
Jdeme!
K zemi.
- K zemi, k zemi. - Jdeme, jdeme.
- Zůstal tam Oskar. - Ne, to nejde. To nejde!
- Nemůžeme, nemůžeme. - Do prdele! Sakra!
Pospěš si.
Překlad: Vladimír Fuksa