PO KETURIŲ MĖNESIŲ
Kalbant apie užsienio naujienų pranešimus apie tariamai sustojusias
kobalto perdirbimo gamyklų statybas, vykdomas mūsų naujųjų partnerių kinų,
Bartoso korporacijos atstovai siūlo patikrinti savo šaltinius.
Atstovai tvirtina, kad perdirbimo gamyklų statybos vyksta sklandžiai,
ir niekas neturėtų abejoti Kinijos įsipareigojimais mūsų ateičiai.
Dabar pirma valanda. Prisijunkim prie mūsų kanclerės.
Laba diena.
Laiminu jus visus šiuo didžių iššūkių
ir didžių galimybių laiku.
Nepaisant nepatikimų užsienio naujienų pranešimų,
Feibeno susivienijimas buvo tikra sėkmė.
Tame regione nėra neramumų.
Nėra partizanų.
Tėra mūsų meilės atnaujinimas.
Ir vis vien Amerikos žvėris ir jo satelitinės valstybės siekia mus pasmaugt.
Tačiau smulkios sankcijos nepavyks, nes jos nepaveiks mūsų meilės.
Išjunkit jį!
-Mūsų priešai žino, kad mes klestim. -Išjunkit jį!
Mūsų ekonomika yra tvirta, mūsų darbininkai - laimingi.
-Mūsų priešai tą žino. -Prašau!
-Tad jie meluoja ir sako, kad merdim. -Kas tau yra?
-Ko nemiegi? -Bet mes nemerdim, mano mielieji.
-Prašau jį išjungti! -Negalim, mėsininke.
Radijas įjungtas visą dieną. Toks nurodymas.
-Išjunkit jį! -Užsičiaupk, po velnių!
Bet aš niekam nesilenksiu.
Visi, kas išdrįs įžeisti mane ar mano šalį, pajus mano įtūžį
ir niekad nesulauks atleidimo.
Dabar pirma valanda.
Prisijunkim prie mūsų kanclerės.
Dabar pirma valanda.
Laikas išklausyti kanclerės Vernham kasdienio kreipimosi.
Skleidžiamas piktas melas,
kad mūsų laisvos prekybos sutartis su Kinija kenkia mūsų cukraus pramonei.
Kad mūsų krautuvės užverstos pigiu kinišku cukrumi
ir dėl to mūsų cukraus gamintojams sunku konkuruoti.
Piktas melas.
Netikėkit melu.
Cukrinių runkelių pramonė tvirta.
Mūsų cukraus gamintojai Vestgeite laimingi.
Vestgeito šiukšlė.
Bet kokios demonstracijos cukrinių runkelių krašte tėra
pigi amerikiečių vaidyba.
Nesileiskit apgaunami drambloto proto.
Privalot siekti, kad jūsų protas būtų kilnus.
O kas iš tiesų kaltas dėl mūsų verslo sunkumų
ir pranešimų apie neramumus Vestgeite?
Aš jums pasakysiu, kas. Keplingeris.
Niekšiškas kairysis.
Jis dar laisvėje ir susimokė su pasauliniu elitu
sunaikinti viską, ką sukūrėm.
Tiems, kas veikia prieš mus, turiu paprastą žinią.
Tu svajoji mane išdulkinti.
Aš nesvajoju su tavim dulkintis.
Tu svajoji mane išdulkinti. Aš nesvajoju su tavim dulkintis.
-Užsičiaupk! -Tu svajoji mane išdulkinti.
Aš nesvajoju su tavim dulkintis.
Miegok! Tiesiog miegok!
Praėjo jau savaitė, pakvaišęs šikniau!
Tu svajoji mane išdulkinti. Aš nesvajoju su tavim dulkintis.
Dabar pirma valanda. Prisijunkim prie mūsų kanclerės.
Velnias.
Kaip karšta.
Po perkūnais, kaip karšta.
Šalta!
Šalta, po paraliais!
Ką tu apsivilkęs? Tuoj pat nusivilk!
Ir sudegink. Jei tokioj temperatūroj dar egzistuoja ugnis.
Ar šiąnakt miegojai geriau?
Lyg gulėčiau negalėdama užmigti kupranugario šiknoj.
-Tu nejauti? -Žinoma, jaučiu.
Čia beveik taip pat blogai kaip mano pasaulio kampe.
-Karšta. Per karšta. -Vargšelė Leni.
Dar kartą griežtai pakalbėsiu su tarnybomis. Taip?
-Taip. -Kai man neišeina užmigti,
įsivaizduoju, kaip gydytojas praveria mano kaukolę
ir išima smegenis kartu su visomis užmigti trukdančiomis mintimis,
skausmu ir troškimais.
Visos mintys dingsta, ir aš iškart užmiegu.
Aš savo lobotomijos neįsivaizduosiu. Ačiū.
Taip, žinoma. Aš tik pasiūliau.
Dieve. Šiandien jam iš burnos sklinda mėšlo kvapas.
-Labas rytas, mielasis. -Labas rytas, branguti.
Sučiulpkim mėtinį ledinuką. Gerai?
-Geras berniukas. -Taip.
Kaip pirtyje.
Čia karšta kaip pirtyje. Dieve. Čia net blogiau, Niki.
Girdėjau, berniukas dabar miega lovoj su kanclere.
Tai kelia šiokį tokį nerimą.
Viktorai, man regis, turim skubesnių klausimų.
Pvz., mūsų ekonomika eina velniop.
Aš susirūpinęs ne mažiau nei tu.
Savo sūnaus paraiška priimti į Prinstoną, savo aifono paskyra,
savo butu Majamyje. Viskas eina šuniui ant uodegos.
Gyvenu kaip čigono šuo.
Bet regis, pamenu, kaip džiaugsmingai sveikinai Feibeno koridoriaus avantiūrą.
Jei neklystu, džiūgavai: "Sankcijos, darykit blogiausia, ką galit."
Ne. Aš dar palaikau kanclerės politiką.
-Tu tą žinai. Tiesiog... -Kas "tiesiog"?
Norėtum atostogauti ten, kur nėra įvestas šariatas?
Nusivilkit paltus! Ji jus pamatys.
Skaičius, branguti. Pameni?
Trisdešimt keturi.
Gerai. Nusifotografuokim.
-Palauk. Ikrai. -Taip.
Šypsomės. Nufotografavau.
Gal tiktų tokia antraštė - "Meilė vietoj lengvo gyvenimo"?
"Nereikšmingos sankcijos mūsų badu nenumarins."
Taip. Ir tokia antraštė gera. Geresnė už mano.
Man malonu pranešti, kad pastatyta 20 iš 26 poezijos centrų.
Mano piniginė gailiai rauda, bet tai puiki naujiena.
Kodėl tų centrų dvidešimt šeši?
Tiek buvo originalių Bleiko "Nekaltumo dainų" spaudinių. Pameni?
Tu rimtai? Čia kokie 4000 laipsnių.
-Atleiskit, ponia. Įprotis. -Įpilk ir man.
Tau laikas pusryčiauti.
Atsiprašyk Agnesės.
Atleisk. Jis pastaruoju metu elgiasi kaip tironas.
-Be to, Agnese... -Klausau, ponia.
Jam iš burnos trenkia išmatomis. Tu pastebėjai?
Nepastebėjau, ponia.
Išspręskim šią bėdą kartu. Ir dar, Agnese.
Kaip jis laikosi?
Šiandien dar nesiteiravau, ponia.
Bet jis miega?
Jis miega?
Šiek tiek. Taip, ponia. Man rodos, jis stengiasi.
Gerai.
Vadinasi, jis dar gyvas ir sveikas.
Gerai.
Agnese, atnešk daugiau oro kondicionavimo įrenginių!
Žinoma, ponia.
Net jei Vestgeite tikrai vyko protestai,
nors jie nevyko,
dėl ko gali skųstis mūsų cukrinių runkelių darbininkai?
Kinija yra mūsų draugė.
Ar gerai miegojai, mėsininke?
Pagalvokit apie visus Kinijos investavimo į mūsų ateitį būdus.
Į infrastruktūrą, į kelius.
Į mūsų jaudinančias naujas kobalto perdirbimo gamyklas.
Visos šios partnerystės netrukus atsipirks.
Visi, kas jums sako kitaip, yra Amerikos žvalgybos įrankiai
arba kliedintys Keplingerio šalininkai, svajojantys apie mano žlugimą.
Ką gi, žlugimo nebus.
TAS PRAKEIKTAS RADIJAS. EDAS
Mūsų meilė per stipri.
Mūsų niekas neišskirs.
-Apie arklį jai nepasakosiu. -Apie arklį turim jai papasakoti.
Tada tu jai papasakok apie tą arklį. Tai tavo sfera.
Aš - ryšių ministras, o ne botagų ir kamanų meistras.
Velnias. Kaip šalta.
Už šaliką užmuščiau savo artimuosius.
Už vieną šaliką perpjaučiau jiems gerklę.
Ką gi...
Tai kažkas naujo.
Labas rytas. Kol nepradėjom posėdžio, ar galėčiau kai ką pasakyti?
Nenoriu matyti jūsų tylių ir susirūpinusių veidų.
Jums visiems reikia labiau pasistengti būti normaliems.
Kai nesat normalūs, man toks jausmas, kad man sakot,
jog aš nesu normali, o šiai patalpai toks kvapas - blogas.
Tai nevykėlių kvapas, ir jis man nepatinka.
Dėl jo jumis visais nepasitikiu ir man norisi, kad visi mirtumėt.
Tad tiesiog...
labiau stenkitės būti normaliais. Gerai. Pradėkim.
Ponia,
užsienio priešininkai toliau daro tai, ką gali,
tik dar nesurengė ginkluoto įsikišimo, siekdami mus nubaust už Feibeno koridorių.
Įšaldė turtą, uždraudė keliones, skatina dezertyravimą.
Aš jas vadinu veidmainiškomis sankcijomis.
Taip. Tik kokios tikrosios naujienos?
Man pranešė, kad kai sudarysim sutartį su Kinija, rinkos nustos kristi.
Laisvoji prekyba su Kinija turėjo mums uždirbti pinigų, o ne juos atimti.
Ponia, laisvoji prekyba su Kinija nėra tonizuojanti priemonė, kokios tikėjomės.
Kaip žinot iš protestų Vestgeite,
pigus importas pakenkė mūsų pramonei...
Man nerūpi niekai apie cukrinius runkelius.
Papasakokit apie kobalto perdirbimo gamyklas.
Kinija turėjo modernizuoti mūsų gamyklas ir atgaivinti mūsų ekonomiką.
Tad kur mūsų algų mokėjimo diena? Kada jos pradės uždirbti?
Visai netrukus, ponia. Tikimės.
Tačiau kinų rangovai susidūrė su technologinėmis kliūtimis.
Tai bent staigmena.
-Amžinai laukti negaliu. -Tuo tarpu, ponia,
užsidaro dar trys cukraus fabrikai,
ir protestai Vestgeite darosi grėsmingi.
Turėtume aptarti, kaip pagerinti vaizdą.
Ponia, ar galėtume su jumis aptarti vakar įvykusį incidentą?
Tai situacija su arkliu.
Nekantrauju išgirsti kitą sakinį.
Raitasis policininkas prižiūrėjo Vestgeito cukrinių runkelių darbininkų protestą.
Pasibaidė jo arklys.
-Kad jis pasibaidė, buvo minios kaltė. -Arklys pašoko ir įspyrė moteriai.
Į pilvo sritį.
Ta moteris laukėsi.
Įvyko neplanuotas abortas.
Ji jau ilgai laukėsi.
Aišku. O ta moteris?
Deja, ji neišgyveno.
Atleiskit. Kam man apie tai pasakojat?
Ponia, tiesiog matom, kad šis įvykis tampa nepatenkintus
Vestgeito gyventojus vienijančiu šūkiu.
Sumauti Vestgeito gyventojai ir jų sušikti emociniai poreikiai.
Jie lyg sumauti kūdikiai!
Taip, sutinku, ponia.
Nepaisant to, manyčiau, būtų išmintinga užmegzti viešą dialogą
su Vestgeito gyventojais.
Ir galbūt su visos šios bėdos embrionu.
Galbūt su vaikais?
Gerai. Klausimai ir atsakymai su Vestgeito vaikais čia, rūmuose.
Bet tik informuosiu. Nežaisiu auklės ir netenkinsiu jų susipainiojusių jausmų.
Dieve, kaip čia karšta.
Kam dar karšta?
JŪSŲ PADĖTIS NEPAKENČIAMA. BET JUMS YRA IŠEITIS.
-Ei! -Velnias.
-Ką tai reiškia? -Eime, mėsininke.
Į kairę.
-Kur mane vedat? -Jei ką nors iškrėsi,
-paleisiu kulką į galvą. -Ji tikrai ne...
-Jai ant tavęs nusišvilpti. -Judinkis!
Į kairę.
Labas, Herbertai.
Aš Edas.
Keplingeris.
-Ką tu čia veiki? -Aš čia gyvenu.
-Ne, negyveni. -Nė kiek neabejoju, kad gyvenu.
Ne, tu gyveni užmiestyje...
-Tu gyveni užmiestyje. -Ar tikrai?
Vaje. Aš vargiai gyvenu užmiesty.
Ne. Aš tave mačiau.
Tu gyveni užsitraukęs gėdą šiaurėje dideliame name.
Visi tai žinom. Visi tave matė.
Ak, taip. Deja, tai kino magija.
Kartais mane mandagiai išvelka iš mano vienutės į didelį namą
jums visiems nufilmuoti truputį pramano.
-Tu sumautas melagis. -Taip,
matau, tai, ką ji jums visiems pasakoja, supainioja.
Ne. Kai buvai kancleris, siekei mus sužlugdyti.
Tu su savo turtingais kairiaisiais draugais sudarinėjai sandėrius.
Herbertai, duosiu patarimą kaip kalinys kaliniui.
Viskas, ką maneisi žinąs,
kai kvėpavai laisvu oru, tėra debesis.
Leisk jam praplaukti.
Ar galėčiau?..
Tomai, duok raktelius.
Ačiū. Girdėjau, tu iš cukrinių runkelių krašto. Tai tiesa?
Mano mama kilusi iš Vestgeito.
Štai.
Nekreipk dėmesio į Tomą ir Viną. Jie labai malonūs žmonės.
Jiedu pasiekė labai daug, ypač Vinas.
Vadinasi, tai jie man davė tavo knygą?
Knygą? Viešpatie. Tu jos juk neskaitei?
-Neskaičiau. -Tikėjausi, kad neskaitysi.
Tai tik dvokiantys senstančio kairiojo pliurpalai.
Kodėl mes dar stovim? Ateik. Atsisėskim.
Prašau.
Švelniau, Vinai.
Ką tai reiškia?
Mano vienutėj kartais darosi ankšta, ir Tomas su Vinu mane atveda čia
tuneliais vidurnaktį papuotauti.
Ir parūkyti, išgerti degtinės, suvalgyti dešros.
Tai mūsų nedidelė paslaptis.
Nedidelė paslaptis.
Ji tau kaip reikiant davė į kailį.
Viskas gerai. Aš nesiruošiu suvedinėti sąskaitų.
Pasiekiau tašką, kai, jeigu atvirai, tiesiog...
-ko gero, ją užjaučiu. -Ne. Užčiaupk srėbtuvę.
Mėsininke, prilaikyk liežuvį.
Vadinsi jį vardu, antraip nesėdėsi prie mano stalo.
Ar supratai?
O dabar eik iš čia.
-Bet dar nesuvalgiau dešrelės. -Šįvakar jos negausi. Eik.
Tomai, mielas drauge, palik mus trumpam.
Prašau atleisti.
Čia, apačioj,
su tavim bus elgiamasi pagarbiai.
Man vienodai, ką tu padarei.
Dabar mudu esam vienodi.
Nesu geresnis už tave. Tiesą sakant, daugeliu atžvilgių aš daug blogesnis. Imk.
Ji tik atrodo prastai.
Ačiū.
Nenuryk.
Nenuryk pastos.
JUMS ABIEM YRA IŠEITIS.
AMERIKA IŠGYDYS JŪSŲ SŪNŲ.
AŠ IŠTIKIMA SAVO TĖVYNEI.
PRAŠAU MAN DAUGIAU NERAŠYTI.
Visų Vestgeito vaikų prašau eiti čia.
Turintys klausimų kanclerei sėskit į jums skirtas vietas.
Prašau eiti čia.
Ar kruopščiai patikrinom šiuos vaikus?
-Tarp jų nėra jaunųjų trockistų? -Visi vaikai kruopščiai atrinkti,
-užtikrinu. -Gerai.
Man labai nesinorėtų išvežti mažyčių garotų.
Taip. Tikiuosi, iki jų reikalas neprieis.
Ponia.
Prašau atminti, kad šie vaikai - tikri Vestgeito gyventojai
-ir kad pati prašėt tiesioginio eterio. -Kodėl visi tai kartoja?
Nejau manai, kad nusišiksiu ant pakylos?
Tikrai manau, kad būtų išmintinga pagerbti aukas tylos minute,
kai būsit ant pakylos.
-Arklio neminėsiu. -Jums nebūtina tarti žodžio "arklys".
Manau, dauguma žmonių supras. Juk tai susiję su tuo arkliu.
Nustokit kartoti žodį "arklys"!
Nebegaišinsiu jūsų, berniukai ir mergaitės.
Kanclerė Elena Vernham!
Vajetau, kaip čia šilta. Prašau man atleisti.
Labas rytas, vaikučiai.
Labas rytas, ponia kanclere.
Kaip miela. Ką gi...
Norėčiau pradėt nuo...
klausimų. Kas pirmas?
Taip.
Mano mama... Mano...
Atleiskit.
Viskas gerai, vaikeli. Giliai įkvėpk.
Mano mama sako, kad mums gali tekti normuoti maistą
dėl sutrikimų tiekimo grandinėje.
-Ar turėtume dėl to?.. -Ne.
Negąsdinkim savęs žodžiais
"normavimas" ir "tiekimo grandinė".
Ne, mūsų ekonomika yra gera ir stipri.
Ūkininkavimas tvirtai stovi ant kojų. Tik būkit taupūs. Aš susiveržiau diržą.
Mažiau sviesto ir vyno. Man į naudą mažiau valgyti ir gerti.
Sekit mano pavyzdžiu ir valgykit mažiau.
Vis vien gausit savo mėgstamų skanėstų.
Taip? Gerai. Kas sekantis? Taip.
-Gyvenu su tėvais Vestgeite. -Taip ir maniau, kad kažką užuodžiau.
Kaip gaila. Šis pokštas paprastai pavyksta.
Ne. Man patinka fabriko kvapas. Šis kvapas reiškia darbo vietas.
Aš visą laiką turėjau ypatingą ryšį su Vestgeito gyventojais.
Prašau tęsti, mieloji.
Mano tėvai susirūpinę, kad užsidarys cukrinių runkelių perdirbimo fabrikas.
Ar mums viskas bus gerai? Turint galvoj Kiniją.
-"Turint galvoj Kiniją"? -Vaikai taip sako.
-Ar ne? -Ačiū už klausimą.
Cukrinių runkelių kraštui nieko nenutiks.
Taip. Laisvoji prekyba su Kinija bus sėkminga.
Feibeno laisvė bus verta išlaidų. Kai ką pasakysiu. Bent truputį didžiuokitės.
Aš jums laimėjau Feibeną, aš jums suteikiau teises.
Nagi. Nesubyrėkit į šipulius užvažiavę ant nedidelio kelio nelygumo.
Būkit tikrais žmonėmis. Nustokit skųstis.
Leiskit man dirbti mano darbą ir būkit dėkingi. Gerai?
Gerai. Atleiskit.
Ne, neatsiprašinėk, vaikeli. Aš tavęs nebaru.
Gerai. Kas kitas?
Bet pirmiau - ar mums kol kas smagu?
-Taip. -Taip?
Gerai. Dar vienas klausimas. Nagi.
Kai užaugsiu,
noriu būti gydytojas kaip jūs ir...
Atleiskit. Sušiktas arklys?
Štai apie ką viskas.
Arklys. Tai absurdas. Arkliai baidosi.
Jie taip daro.
Ne. Gal tai aš arkliukui liepiau spirti tai moteriai?
Kaukšt, kaukšt. Spyris! Taip, kurgi ne.
Kaltę suverskim man. Tai buvo mano kaltė.
Atleiskit. Jie jūs - milžiniška nėščia tuna,
nedalyvaukit proteste prieš valdžią.
Kaip tik to ir nori amerikiečiai.
Jie nori baimės ir neramumų,
nes nuo to priklauso jų gynybos biudžetas.
O jūs amerikiečiams visa tai atnešat ant lėkštutės.
Ir dar Keplingeris. Marksistų žiurkė. Vėl rezga, kaip iš jūsų praturtėti!
Slepiasi savo name.
Ir kėsinasi mums pakenkti.
Rezga sąmokslus ir pinkles, rūmų sienose užveisė pelėsius.
Kėsinasi mus visus nunuodyti.
Atleiskit.
Atleisk, berniuk. Tu sakei, kad nori būti gydytojas?
-Gal kas gali jai paduoti nosinaitę? -Mediko profesija...
-Užtektinai prisižiūrėjom. -... šių laikų jaunimui
suteikia daug puikių galimybių.
Bet mamytė ir tėvelis tau turės nupirkti daug įrangos.
Taip. Jums taip nutiko dėl šalto sauso oro.
-Ką? Dėl šalto? -Dėl karšto. Dėl karšto oro.
Jūs kreko apsirūkėt? Paleiskit mane.
Gerai.
Paklausyk. Aš nepykstu. Bet oras buvo labai sausas.
Tam reikalingas drėgmės matuoklis. Tai tavo darbas. Taip?
Taip.
Ir sakiau dėl kvapo iš burnos. Pameni?
Aš nepykstu. Bet oras buvo per sausas ir kvapas tau iš burnos buvo bjaurus.
Pasak rūmų gydytojų, incidentas buvo greitai išspręstas,
bet nepaisant trumpos medicininės nesėkmės,
dalyvavusieji susitikime buvo patekinti
kanclerės pasirodymu.
Jame buvo ir karštas užsienio kritikų demaskavimas...
Kanclere.
Ne. Nesistok. Sėskis. Būk geras.
Atleisk, kad taip ilgai neaplankiau. Buvau užsivertusi darbu.
Taip. Pamenu, kokios gali būti kanclerio pareigos.
Taip.
-Gal nori dūminės arbatos? -Ne, ačiū.
Niekad nemėgau šilto šlapimo.
-O šiaip gerai jautiesi? -Taip.
-Labai gerai. -Nuostabu. Šaunuolė.
O tu? Matau, dar rūpiniesi savo išvaizda.
Tavo neskusta barzda ir sujauktas disidento šaunumas.
Nikio paklausiau: "Įdomu, kaip jis ten laikosi?"
O paskui prisiminiau,
kad kol yra veidrodis, tu turi viską, ko reikia.
Jei iš tiesų nori žinoti,
pastaruoju metu jaučiuosi gan senas ir...
vienišas.
Bet miegu labai gerai.
Svajoji apie savo kaip Mandelos akimirką?
-Elena. -Kanclere.
Taip.
Ar galiu paklausti, ko čia atėjai?
Vadinasi, tu nežinai.
Atėjau tave išdulkinti iki sąmonės netekimo, Edi.
-Aišku. -Pajuokavau.
-Atėjau išmalti tau snukį. -Taip.
-Na, jei manai, kad tai padės. -Nurimk.
Dar kartą pajuokavau.
Ką gi...
Per radiją klausiausi
tavo aršios naujos pozicijos Vakarų atžvilgiu.
Mane pralinksmino ganėtinai elementari ironija.
Sakai, pralinksmino?
Juk mūsų draugams amerikiečiams niekad nerūpėjo
mano antiimperinis gyrimasis.
Jie pirmenybę teikė tau, savo patikimai moteriškei.
Visi pamenam, kaip dėl jų nėreisi iš kailio, kai tik tau pasiūlė pinigų.
Dabar tai praeityje. Aš juos išvariau iš šalies.
-Nejaugi? -Dėl sąžiningų dirbančiųjų.
-Tavo senas arkliukas. -Taip. Teisingai.
Sąžiningi dirbantieji. Kaip tavo gorila.
Tave jaudina tokie gyvuliai kaip jis. Juk taip?
Ne, jis...
niekad nebuvo svarbus.
Bet tu nuostabiai sutari su pusgalviais.
-Jie tave tiesiog suvalgo. -Ir išspjauna.
Mėsininkai.
Jie tikrai tiki tavo skiedalais.
Tu - senas pasipūtęs povas su savo gėjiška knyga ir dūmine arbata.
Vebleni savo kairuoliškas disertacijas.
Taip. Ko gero, ir man reikėjo būti trenktam kaip tu.
Palūžę žmonės tikrai myli palūžusius žmones. Argi ne?
Nieko negaliu padaryti, kad aš įdomi, o tu - ne.
Jie gimsta skausme,
o tu jų skausmą paverti pykčiu, o pyktį - savo vėzdu.
Nuostabus sumanymas.
Tik dabar jie tą vėzdą atsuko prieš tave. Juk taip, Elena?
Ir tu tą žinai.
Ir tau labai baisu.
Štai dėl ko čia atėjai, kvaila sumauta boba.
Aišku.
Ką gi...
Mėgaukis poilsiu, Edi.
Kur mano artimieji?
Galimas daiktas, kad Lisabonoj.
Užjaučiu dėl arklio.
Veidą ir liemenį.
Ir šiek tiek pasilikit kitam kartui.
Gerai, mano mielieji.
Nors kanclerės pasirodymas sulaukė didelio pasisekimo,
girdim pranešimų, kad per klausimus ir atsakymus
ji galėjo tapti CŽV surengto pulsuojančio radijo dažnio išpuolio auka.
Pasak gydytojų, tokie išpuoliai sukelia smegenų rūką, irzlumą, nosies kraujavimą.
Nors kanclerė jau atgavo jėgas,
ją ir toliau stebės medicinos specialistai,
kurie sako, kad ji vargu ar patirs ilgalaikį neigiamą poveikį.
Jei norit atsiųsti linkėjimų kanclerei...
Sveikas sugrįžęs. Ateik.
Sėskis.
Taip, žinau. Atrodau kaip pabaisa.
Viskas gerai, mano mieli šunsnukiai.
Neturėjot iš ko rinktis. Papuotaukim.
Matau, šįvakar turim sūrio.
-Ji čia buvo. -Taip.
Ar teiravosi apie mane?
Ne.
Nors ne, netiesa. Ji tave paminėjo.
-Tikrai? -Taip.
Ką ji pasakė?
Ji manęs paklausė, ar mačiau jos mėsininką.
Atleisk, mielas drauge.
Tai tiesa.
-Aš mėsininkas. -Ne, tu ne mėsininkas.
-Ne mėsininkas. -Ne, mėsininkas.
Tu žalojai žmones, bet...
ką po to ji tave privertė daryti?
Žaloti daugiau žmonių.
-Užsičiaupk. -Tu žalojai žmones,
nes norėjai, kad ji tave mylėtų.
Ji mane mylėjo.
Duosiu patarimą.
Pasiduok. Pastatyk krepšį ant žemės.
Paleisk ją, kaip tą padariau aš. Gerai?
Eik šikti.
Gerai.
-Tikiuosi, dar neperskaitei mano knygos. -Žinoma, neperskaičiau.
-Nė puslapio? -Taip.
Šaunuolis.
Pasimatymo vakaras mums visą laiką buvo šventas.
Šį vakarą galim susitelkti į tai, kas iš tiesų svarbu -
-į šeimą -Į šeimą.
-Šypsokis. -Šypsausi.
Šypsomės. Gerai. Nufotografavot.
O dabar išeikit. Visi dinkit iš čia.
Niki, jei laukčiausi, proteste nedalyvaučiau.
Juk galėtų nutikti bet kas.
Mane galėtų pargriauti ant žemės
arba man net galėtų įspirti sumautas arklys.
Kūdikį reikia saugoti bet kokia kaina. Juk taip?
Niki.
Aš ją prarandu.
Savo liaudį.
Nes jos neprisileidi.
-Ką? Prisileidžiu. -Neprisileidi.
Ką tu žinai?
Nustok elgtis kaip sumautas vaikas, Leni.
Po velnių.
Protestai tikrai vyksta.
Per Kiniją pusė Vestgeito prarado verslą.
Ir tu tą žinai.
Tu turi nuvažiuoti pas liaudį ir pabūti ten, kur gyvena ji.
Ne. Aš to nedarysiu. Nieku gyvu.
-Aš visą laiką būsiu su tavim. -Ne.
-Pasiimsim tavo vaistus. -Nė už ką.
Nė nepajusi, kad išėjai iš rūmų.
Ne. Pasakiau, kad negaliu!
Tu turi tai padaryti, Leni!
Ir gali tai padaryti.
Patikėk, tu gali.
Kas nutiks?
Klausyk... Nuvažiuosim į šūdmiestį,
tu gražiai šypsosiesi,
ištarsi savo malonius žodžius ir padarysi tuos vargšus šmikius laimingus.
O paskui mudu grįšim namo.
Taip?
Karšta.
-Karšta. -Gerai.
-Diazepamas, epinefrinas. -Aš pati.
Tau niekas nepakenks.
Niki, reikėjo pasiimti daugiau šių ventiliatorių.
Tai ventiliatoriai B-12. Ačiū, Reičele. Mes išvažiuojam.
Kanclerė Vernham šiandien susitiks su Vestgeito
cukrinių runkelių augintojų sąjungos atstovais
ir spręs protestuotojų problemas.
-Ko mes norim? -Darbo vietų Vestgeitui!
-Kada jų norim? -Tuoj pat!
Pasak šaltinių, kanclerė tikisi užbaigti smurtą ir neramumus,
kuriuos matėme per pastarąsias demonstracijas,
ir skatinti vaisingą
bei gydantį dialogą su mūsų šalies cukrinių runkelių darbininkais.
Tarp numatytų aptarti temų
yra strategija, kaip apriboti Kinijos konkurenciją cukraus prekyboje.
Kanclerė vėl nekantrauja
atsidurti tarp Vestgeito gyventojų,
kurie, jos teigimu, yra mūsų šalies darbo klasės širdis ir siela.
Atleisk.
Pamaniau, kad bus lengviau susitikti pas mane.
Kaip matai, aš neįstengiu atsikelti.
Vargšai Tomas su Vinu.
Jūs dėl to nekalti, mano draugai. Jūs niekad nebūnat kalti.
Gal netyčia girdėjai naujienas?
Taip. Ji pralaimi.
Taip. Ji susitinka su cukrinių runkelių sąjunga Vestgeite.
Ji tiek prarado viltį, kad išėjo iš savo burbulo.
Ir tai, Herbertai, man leidžia teigti...
Ačiū, mielas drauge.
Prisitrauk kėdę.
Man tai leidžia teigti...
kad tai - baigiamoji fazė.
Man atrodo, viskas baigta. Jai galas.
Mudu vis vien esam jos įgeidžių įkaitai.
Galim mirti su jos režimu.
Bet jei išgyvensim, mums reikia plano.
-"Mums"? -O taip.
Mums. Kartu.
Man su mano kanclerio patirtimi
ir tau su tavo...
mokėjimu bendrauti su paprastais žmonėmis.
Ir su tavo vizija.
Taip.
Ką mudu darytume?
Viską.
Mes viską grąžinsim?
-Taip. -Ūkius, gamyklas?
-Taip. -Įvykdysim žemės reformą?
-Pasakiau, kad padarysim viską. -Ir neįsileisim amerikiečių.
Žinoma.
Kas?
Neįsileisim.
Suprantama, pirmiau kažkaip turėsim panaikinti sankcijas
ir stabilizuoti rinkas, kad išvengtume katastrofos.
Bet po to, taip, Amerikos neįsileisim.
-Tu per daug kalbi. -Tą moku.
Drąsiau, pažvelk man į sielą.
Neturiu pagrindo tau meluoti, Herbertai.
O ji?
Ką ji?
Kas nutiks jai?
Nelabai suprantu, kodėl ji tau rūpi, turint galvoj, kaip ji su tavim elgėsi.
Bet ji bus teisiama sąžiningai.
Kad žmonės pamatytų, kas ji per žmogus ir ko pridarė.
Kad jų skausmą nuo pradžių supratau aš, o ne ji.
O paskui...
ji gaus tai, ko nusipelnė.
Ir jos galų gale neliks.
Gerai?
AGNESĖ IR OSKARAS MES AMERIKIEČIAI
MES TIKRI, MES GALIM PADĖTI, PRAŠAU SU MUMIS PAKALBĖTI
AŠ KLAUSAU
Koks čia kvapas?
Dieve. Viešpatie, dvokia kaip šerno šlaplė.
-Tikriausiai atvažiavom į Vestgeitą. -Gal nori kvapaus aliejaus?
Taip, būk toks geras. Ačiū.
Dėkoju, mano meile.
Prašau man atleisti. Oro kondicionierius mašinoj veikia prasčiau nei rūmuose.
-Jis įjungtas iki maksimumo, Niki. -Tikrai?
Nieko baisaus. Jums jau yra tekę diagnozuoti perimenopauzę, gydytojau.
Taip, ko gero, jau yra tekę.
Argi aš ne pavydėtina žmona?
Dabar pirma valanda. Prisijunkim prie mūsų kanclerės.
Noriu paklausyti savo kreipimosi.
-Prašau pagarsinti radiją. -Pagarsink!
Mano draugai...
Mano mielieji.
Kaip trokštu vėl būti su jumis.
Atsakyti į paslaptį - kas liko iš mūsų meilės?
Mes leidom jai nuklysti.
Nekilnūs protai, atstumiam vienas kitą.
Karšti ir ūmūs.
Nors iš tiesų norim būti susilieję
kaip kūdikis su motina, oda prie odos.
VESTGEITAS
Todėl jūsų maldauju...
manęs neatskirti.
Įsileiskit mane atgal.
Jie atrodo laimingi tave matydami.
-Jis atrodo laimingas. -Ne, jis laimingas dėl to,
kad visi žino, jog aš pas jį atvažiavau.
Giliai įkvėpk.
Pasistenk per giliai neįkvėpti.
Ponia kanclere.
Aš Sailasas Gansas, Cukrinių runkelių sąjungos pirmininkas.
-Man garbė, kad sukorėt tokį kelią. -Baikit.
Man visada smagu būti tarp Vestgeito gyventojų.
Sveikas, Vestgeite!
-Sveiki. Aš Nikolas Vernhamas. -Malonu čia būti.
Pirmas etapas - nuplauti cukrinius runkelius.
Paskui juos supjaustom griežinėliais. Juos parodysiu kitame kelionės etape.
Šį kvapą skleidžia iš cukrinių runkelių išgautas vanduo.
-Kvapas kaip šuns išmatų. -Taip.
Mes prie šio kvapo taip pripratom,
kad tai, kas nedvokia šuns išmatomis, mums kvepia siaubingai.
Trys šimtai tūkstančių hektarų cukrinių runkelių derlius,
iš kurio parduodam virš 4 mln. tonų rafinuoto cukraus.
Tokia yra mūsų įprasta norma.
Bet jei Kinija ir toliau tvindys rinką cukrumi,
iki Kalėdų užsidarys visas fabrikas.
Jei kinų cukrus krautuvėse kainuos perpus pigiau nei mūsų cukrus,
-suprantama, kad žmonės pirks kinų. -Taip. Suprantama.
Nesam kvaili.
-Taip. -Jei užsidarys fabrikas,
nieko kito daryto nemoku. Viskas.
-Nebent darbininkus samdo Guangdžou. -Prašyčiau.
Ar galėčiau tarti žodį?
Gerai?
Prieš tęsdama norėčiau kai ką pasakyti.
Reiškiu giliausią užuojautą tai vargšei moteriai ir vaikui,
kurie žuvo per protestus ir...
Norėčiau juos pagerbti tylos minute.
CUKRINIŲ RUNKELIŲ SĄJUNGA C.R.S.
Dabar leisiuosi į išklausymo turnė
po šalį ir užtikrinsiu, kad nebūtų pralieta daugiau kraujo.
Be to, apribosim kinų cukraus importą į mūsų krautuves.
Įgyvendinsim reformas, kurios apsaugos mūsų cukrinių runkelių darbininkų teises.
Vestgeitas vėl pakils.
Taip.
Kanclere Vernham, nedidelė dovanėlė nuo mūsų.
Tai smagi dovana.
Cukrinis runkelis rūmų sodui.
Bet esam nepaprastai dėkingi už šiandienos pokalbį.
Jis buvo labai protingas.
Žinojom, kad galiausiai viską suprasit.
Žinoma.
Trauk tą sumautą dvokiantį,
žydintį šūdaugalį man iš akių, Niki!
Pakviesk poną Laskiną.
-Klausau. -Leiskit kalbėti mums.
Dėkitės, kad jums skambina artimieji.
Ten, kur dabar esat, jūsų vis vien neseks.
Gerai.
Kanclerės Vernham režimas bus nuverstas.
Gal ne rytoj, bet tai nutiks.
Jei liksit rūmuose, jūs su sūnum atsidursit spąstuose.
Turit ištrūkti iš rūmų.
-Jūs tikrai galit mums padėti? -Taip.
Turim žmonių, kurie galės jums padėti.
Aš klausau.
Mums iš jūsų tereikia informacijos apie artimiausių asmenų ratą.
Jų kasdienę veiklą - ką jie valgo, su kuo kalbasi,
kur eina vakare. Jų įpročius, judėjimą.
Bet šiuos dalykus galėsim aptarti vėliau.
Svarbiausia - išvežti jus ir jūsų sūnų.
-Pone, aš nežinau, kas jūs. -Ką sakot?
Nežinau, kas jūs.
Aš ištikima savo kanclerei.
-Jūs - demonas. Daugiau man neskambinkit. -Paklausykit manęs. Jūs...
Kas liko iš mūsų meilės?
Mes leidom jai nuklysti.
Nekilnūs protai.
Karšti ir ūmūs.
Neatskirkit manęs, mano mielieji.
Pone Laskinai.
Surinkau didelį nerimą keliančio sąmokslo įrodymų.
Norėčiau, kad į Cukrinių runkelių sąjungą Vestgeite tuoj pat išsiųstumėt
ginkluotas saugomo pajėgas.
Įsileisk mane atgal.
Ponia, jūs sakot, kad norėtumėt, jog surinktume
didelį nerimą keliančio sąmokslo įrodymų?
Ne, tą sakot jūs, o ne aš.
Vadinasi, jūs neliepiat padėti ginklų ir pinigų sąjungos biure?
Tą pasakėt jūs. Jūsų žodžiai, o ne mano.
Noriu pajusti, kaip tu mane lieti.
Ponia, jei tai padarysit, protestai tik dar labiau išplis.
Pone Laskinai, gal eikit apsaugoti mūsų šalį tuo ypatingu būdu,
kokiu ją apsaugoti mokat tik jūs?
Prašau.
Noriu, kad tai galų gale nutiktų.
Nes...
svajoju su tavim pasidulkinti.
Velnias!
Šūdas!
Ei!
Herbertai.
Neįstengiu užmigti.
Leisk man...
Ne.
Aš nenoriu miegoti.
Nenori?
Kai su tavim susipažinau...
kai užmiegu...
ir miegu minutę, 5 min., valandą...
nieko nėra.
Supranti? Tuščias miegas.
Be sapnų.
Be nieko.
Aišku.
Tai ką tu bandai pasakyti?
Toks jausmas, kad aš miręs ir palaidotas.
Herbertai, aš tave suprantu.
-Tikrai? -Taip. Ji taip elgiasi.
Turiu galvoj...
ji smegenims nesuteikia deguonies, informacijos
ir jokios...
socialinės tikrovės.
Ji tokia.
Ką tu čia paistai?
Gerai.
Tu nekantrauji.
Tu nekantriai lauki pokyčių. Aš tai suprantu. Visi jų laukiam.
Ne. Pažiūrėk į mane.
Aš tavęs nemyliu.
-Tu neprivalai manęs mylėti. -Ne, privalau.
Privalau tave mylėti.
Ir mylėčiau.
Pažiūrėk į mane.
Bet aš tavęs nemyliu.
Jūs visą laiką lygiai tokie patys. Juk taip?
Dabar tave permatau.
Atsisakot rinktis tai, kas jums geriausia. Argi ne?
Aš tave permatau.
Herbertai, negaliu tau padėti, nes tau neįmanoma padėti.
Tu su savo sušikta knyga.
Jei ją perskaitysi, ko nors išmoksi.
Bet jūs nenorit nieko mokytis. Nenorit sau padėti,
tik norit gyventi savo jausmuose.
Jūs tenorit svajonės.
Ne. Aš noriu jos.
Taip, mėsininke.
Ką gi, tu neabejotinai atkreipei jos dėmesį.
Stokis.
Eime.
Veikdami pagal vietos ir centrinės teisėsaugos žvalgybinius duomenis
valstybės saugumo pareigūnai šią savaitę
Nacionalinėje cukrinių runkelių augintojų sąjungoje
atskleidė bauginančio masto sąmokslą.
Didelės ginklų atsargos,
o taip pat nemaži JAV valiutos rezervai
buvo aptikti sąjungos pirmininko Sailaso Ganso kabinete
per tikslinį reidą vakar vakare.
Atsakydama kanclerė paskelbė:
"Visas Vestgeito protesto judėjimas
daug mėnesių veikė slapta susimokęs su JAV žvalgyba
ir perversmo keliu siekė mane nušalinti nuo kanclerės pareigų."
Vernham, lauk!
Vestgeito radikalai prisiekė atkeršyti už Ganso areštą.
Kariniai šaltiniai įspėja apie ilgai truksiančią kovą
su ginkluotais sukilėliais, pasiryžusiais viską sunaikinti.
Vernham, lauk!
Dabar kils vis daugiau smurto.
Tikėkimės, taip ir bus.
Puldama taikius protestuotojus atrodau kaip pabaisa.
Kovodama su ginkluotais sukilėliais atrodau kaip žmonių gynėja.
-Agnese. -Taip, ponia.
-Turim parengti naujas taisykles. -Kaip pageidausit, ponia.
Rūmuose jokios vakarietiškos elektronikos,
tik kiniška.
Rūmų gyventojai neišeina iš rūmų teritorijos,
taip pat tu ir Oskaras. Mes užsandarinam liukus.
O jei Oskarui iškils kritinė padėtis?
Čia yra kritinė padėtis. Tu ką, nesiklausai?
Pilietinis karas gali būti neišvengiamas.
Oskaras visą laiką bus su manim. Mano šeimai iškilo pavojus būti nužudytai.
Taip, ponia.
-Viskas bus gerai, Agnese. -Taip, ponia.
Tu manim netiki?
Noriu tave išdulkinti.
Ei!
Nesustok. Tęsk.
-Eime. -Leni.
Nežiūrėkit.
Prašau eiti čia.
Eikit su mumis.
Leni.
... padaryti, ką reikia, galit tik jūs.
Ką darysit mūšyje, kuris mūsų laukia, kad išsaugotume savo gyvenimo būdą?
Kad įrodytumėt savo meilę?
Nes pasak mūsų kanclerės, mus išgelbėti gali tik meilė.
-Be meilės mes prarasti visiems laikams. -Taip!
Vertė: Rolandas Škarubskis