TO MÅNEDER SENERE...
De er ikke kokt! De skulle ha putret i to-tre minutter til.
Få fyr i flammen for meg. Skynd deg!
Kom igjen!
Alain! Hva sa jeg? Tre ulike jordtyper fra tre ulike lokale økosystemer.
Det var det korporalen ba om, så slik må det se ut.
Hørte dere det? Mer!
Kjære vene. Kan vi ikke lure i henne noen blinyer?
Om du vil ha vakten til å spille marimba på nøttene dine, ja.
Jeg kan ikke fortsette slik! Kle meg som en bondetamp,
og legge opp skvip mens bøllebanden utfører koloskopi med øynene.
Ta deg sammen, Malcolm. Du kan få sparken innen lunsj.
Opp med armene.
- Vel, jo, det kribler. - Ja.
- Ja, jeg kjenner det. - Det er sånn det skal være.
Det er deilig.
Hei!
Hva er dette? De er ikke kokte.
Nei, sir. Sautert i smør.
Har du møkk i ørene? Jeg sa "kokt og saltet". Tilbake med dem.
Tilbake med det forfinede, franske faenskapet!
Denne knasende har litt futt i seg, eller hva?
Jeg vet jeg gjentar meg selv, men er det trygt å spise?
- Det kan umulig være næringsrikt. - Vi spiste det da vi ikke hadde noe.
Jo, men det er ikke tilfelle lenger. Vi har faktisk rikelig nå.
Det er problemet ditt, min venn.
- Jeg er ingen venn. - Nei, nei, nei.
Nicky, vi stoler på Herberts behandlinger. De kurerte oss etter den usle muggsoppen.
- Vi går over flere nedskjæringer senere. - Ja, den store uttynningen av fjolsarmeen.
Nå som du nevner det, personalet begynner å bli nervøse.
Grunnet oppsigelsene. Beklager, nedskjæringene...
- Alt fremstår nokså brutalt. - Bra.
- Det er ikke akkurat oppløftende. - Vi kan ikke ha dødvekt på lønningslista.
Vi trenger en trimmet drift. Ikke noe babyfett.
Og ingen blodigler.
Lenny, du må se gjennom regnskapspapirene. De greiene, vet du.
- Hvilke greier? - Greiene. Du vet...
Belize-fondet.
Nei, det får bli senere. Nå må jeg forberede pappas bursdag.
- Klarer du deg på kabinettsmøtet alene? - Selvsagt.
- Tenker du å si det? - Hva da?
Hvorfor du er kledd som en livstrøtt geitegjeter?
- Jeg aner ikke hva du mener. - I alle dager, Victor!
Du kler deg ikke som en bygdetulling for å gjøre ham til lags?
- Hva behager? På ingen måte! - Prøver du å unngå å få fyken?
Hvorfor ikke vise korporalen de importerte silketrusene dine også,
herr Plogedreng? Se hvor godt han liker dem.
- Du ser utmerket ut, korporal. - Jeg leder møtet i dag.
- Er alt i orden med kansleren? - Hun har det bra.
Jeg forstår. Godt å høre, korporal.
Vi har faktisk en liten gave til deg, sir.
Det er et utsmykket frankisk sverd, slik historikerne tror urborgeren...
- Jeg trenger ikke et jævla sverd. - Selvsagt ikke.
Nå...
Kansler Vernham har bedt meg lese dette.
"Korporal Zubak og jeg har sammen blitt enige om en rekke reformer
i tråd med politikken vår om å forbedre livene til arbeiderfamiliene.
Grådighet og utenlandsk kapital må strykes fra vår nasjonale identitet.
Og vi vil introdusere en ny politikk:
Storstilt overføring av privat eiendom
fra den jordeiende eliten til arbeiderklassen.
Disse omfattende reformene må iverksettes snarest mulig."
Bra jobbet, korporal.
- Så det er en jordreform? - Det var det jeg sa.
Har du vurdert risikoen? Tradisjonelt sett, nedgangstider og matmangel?
Frisket opp sørafrikansk historiekunnskap?
Jeg sa at sånn blir det.
Vi ser på saken når kansleren gir klarsignal.
- Det har hun gjort. Jeg leste jo det. - Jo, selvsagt, men...
Jeg mener offisielt samtykke.
Du setter i gang planleggingen når jeg sier det. Forstått?
Jo, selvsagt. Skal bli, sir. Beklager om jeg...
Husker du hva som hendte Emil Bartos? Det var bare begynnelsen.
Utmerket, korporal. Takk. Vi setter i gang.
Vel, mine venner, hill urborgerens arving!
EUROPA
Mine kjære, oppe fra våre stolte fjelltopper
og over åkrene med blomstrende sukkerbeter,
hører vi våre forfedres sang.
De vinker oss til seg,
og kaller oss hjem til verdiene og tradisjonene vi en gang vernet om.
Gjennom deres primitive glede og klokskap
oppdaget vi den hellige og selvinnlysende sannheten:
Dette elskverdige landet må tilhøre dere.
Snart innfrir jeg det tidligere kansler Edward Keplinger ikke klarte:
En omfattende jordreform.
Jeg tar tilbake det de djevelske oligarkene stjal fra dere,
og utsletter bygdefattigdom for alltid.
Aldri igjen skal strevet bagatelliseres.
Aldri igjen skal drømmen vår avvises.
Kutt. Var det bra?
- Perfekt. - Var det? Er du sikker? Ikke for alvorlig?
Utmerket, frue.
Vi må diskutere budsjetteringen.
Vi kan måtte forsyne oss av holdingsselskapet.
Nei, nei, nei! Alt holdes separat. Takk, Mr. Singer. Herbert?
Det er faen så bra! Akkurat som i drømmen vår, husker du?
Ja! Nei, jo da. Akkurat som i drømmen, ja.
Jordreform. Kjøttfulle ord. Spennende.
Skjenk amerikanerne en tanke. De kommer til å fly i taket!
Nei, Elena. Vi tenker ikke mer på dem.
De er borte. Nå er det kun oss og folket vårt.
Ja, selvsagt. Jeg er bare skjelmsk.
Frue.
Der er du jo, kjære.
De kom med teen din. Skal jeg skjenke oss?
Jeg har tenkt, Lenny.
- Den gjør virkelig inntrykk, jordreformen. - Ja, jeg syns det.
Hele Robin Hood-greia.
- Men du innser problemet, ikke sant? - Problemet?
Du kan ikke være Robin Hood og konge samtidig.
- Holdingsselskapet, Lenny. - Jeg kan være begge deler.
Nei, du kan ikke gi landet tilbake mens du stapper halvparten i veska.
Vi skummer litt av fløten. Det går bra.
Det er mer enn litt fløte, kjære.
Hun mener vel ikke "reform" bokstavelig, som i å endre form på det som er?
Hun bryr seg ikke om hva hun mener.
Hun hadde ført landet til grunne om den stridslystne bøffelen foreslo det.
Planen var å løfte ham frem.
Ja, men ikke gjøre ham til Herbert den grusomme.
Det er på grunn av ham at koboltgruvene er i dvale.
På grunn av ham krymper BNP-en vår som en lukkemuskel.
Den amerikanske pengekuen jakter nå grønnere beite.
- Hun mister interessen, som alltid. - Og om ikke?
Jeg jobber med saken.
Madam, som ønsket har jeg utarbeidet en full rapport
om nylige amerikanske medietrender og etterretningsprat.
Den ledende samtalen, selvsagt, dreier seg ennå om Taiwan.
Nå som uroen tiltar, prøver Utenriksdepartement å få Kina...
La oss begynne med Europa. Ja?
Vel, jo, selvsagt.
Vel, vi har sett et økt fokus på Tysklands kriserammede marked...
- Nei, nei. Nærmere oss. - Nærmere enn Tyskland, madam? Ja...
Vel, USA øyner ennå muligheter for investeringer i Faban-korridoren.
Aktivaene våre i regionen...
Ikke noe om oss? Ingenting? Ingen artig skvalder om...
Kjære vene... Gamletanta fra Kansas. Hva het hun? Senator Holt.
Jeg vil si at de nye isolasjonistiske strategiene,
utarbeidet av korporal Zubak og deg selv, ser ut til å ha vært vellykkede.
Du og regjeringen har knapt blitt nevnt i amerikanske medier i det siste.
De ser ut til å ha gått videre.
- Og det var jo det du ønsket, så klart. - Ja, jo, så klart.
Døra.
Gratulerer med nesten-dagen, pappa.
Du store, se på deg! Sparklet som en nederlandsk hore.
Her. Disse er døde, og det er du også. Mye til felles, plenty å snakke om.
Her dreier alt seg om bygda om dagen. Du hadde hatet det. Synd for deg.
Ikke se på meg slik! Det går bra. Bedre enn bra, faktisk.
Jeg bare... har ikke sovet så godt. Det er alt.
Og det viser seg å være en utmerket idé, denne jordreformen.
Ja, den er verken svak eller kjedelig.
Du tar feil.
Selv om det ikke er stort nok for deg.
Du og ønskedrømmen din om en Faban-annektering...
Sinnssyk!
Dette er den ekte verdenen, pappa. Voks opp!
Og du tar feil av Herbert også.
Ja.
Jeg har full kontroll på den situasjonen. Ja, det har jeg.
Hva er i veien?
Føler du deg truet?
Fordi han er en ekte mann?
Du er en uttørket gammel siriss med bitte små baller.
Å ja, er du sjalu? Er det det?
Så du prøvde å gjøre meg gal, som mamma? Vel, det går ikke.
Jeg er farsinokulert. Jeg spytter deg ut!
Jeg fornekter deg! Jeg avviser deg, for du er faen så patetisk!
Nei, nei, unnskyld. Nei, unnskyld. Bare...
Vi legger det bak oss, er du snill.
Jeg vil ikke spolere den store dagen din i morgen. Unnskyld.
Unnskyld, pappa.
Varm opp, Elena.
- Kom igjen. - Ja, herregud, da.
Skuldrene tilbake.
Kom igjen, løft fra hoftene. Sånn.
Hva er det?
Ikke noe. Jeg bare...
Det går bra. Jeg er bare litt trøtt.
Ikke noe annet.
Litt trøtt?
Jeg bare...
...snakket med pappa tidligere, og...
...jeg kom til å tenke om det er...
Er jordreformen riktig? Er den det vi trenger?
Nei, den er det. Jeg tror den er det.
Ja, jeg bare...
Jeg vil ikke slakke for mye på grepet. Det er alt.
Nei, jeg tror den vil fungere.
Ja, jeg liker den.
Nei, hva gjør du? Hva i all...
- Kom hit. - Hva?
Kom hit og legg deg på gulvet.
- Ned! Ved trekkhullet! - Hånden min! Jeg får vondt!
- Nei, nei, nei! - Like ved. Kom igjen, pust!
- Pust inn den jævla giften! - Jeg kan ikke!
- Kom igjen! - Jeg kan ikke!
Unnskyld! Unnskyld.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke gjøre det.
Elena, du klarer det ikke fordi du ikke er kurert enda.
Du er fortsatt syk i hodet.
Det ligger ikke inni veggene, men inni deg. Slipp det ut.
Slipp det ut på ordentlig. Fortell meg alt.
Hva skjuler du? Fortell meg alt.
Du store. Alt sammen?
Vel, faen heller. Hvor skal jeg i det hele tatt begynne?
Det er overalt. Det er...
Greit.
Smørekasse i Belize, statsbank, holdingsselskapet...
En jævla milliard eller mer i aktiva i mitt, Nicky, og partnernes navn.
Tusenvis, tusenvis av jævla pengestrømmer,
rappet fra lokale bedrifter, gårder, pensjonsfond...
Faen! Jeg kan ikke aldri gå fra hektene. Det...
Jeg har laget en sabla stor røre! Jeg er lei for det.
Der...
Det gjør vondt.
Poesi har alltid vært livsnerven til ethvert blomstrende samfunn.
Med regjeringens velsignede hjelp,
skal poesisentrene være kildene
hvorfra vår nasjonale ånd drikker, om jeg får si det poetisk.
Hva er det?
- Hva faen skjedde? - Det går bra.
- Hva skjedde, Elena? - Takk, men det går bra.
Dette er latterlig! Jeg tok for hardt i på trening.
Uakseptabelt, korporal! Ikke press henne slik.
- Hun har ikke spist godt. - Jo, for første gang i livet.
Det går bra. Jeg bare... skled.
Det er det gulvet, Nicky. Det er som en jævla delfinrygg!
Hent Agnes. Vi må gi kansleren et realt måltid.
- Nei. - Hør her, korporal.
Jeg har vært tålmodig med prosessen din de siste månedene.
Vi har tilpasset oss hverandre med så lite friksjon som overhodet mulig,
men nå står min kones ve og vel på spill!
Nei, hun er ved god helse. Den eneste som ikke er det, er deg.
Hva behager?
Hold opp, dere to!
Om jeg har lite energi, er det fordi jeg ikke sover.
Ikke sover? Du er en huskatt på opium, kjære.
Hun sover ikke godt.
Det er sant. Det er rykningene dine, Nicky.
Soverykningene dine.
Hvordan skal jeg kunne sove med all den fotfjamsingen?
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Beklager. Vi hadde en prat, og...
Kanskje vi bør teste ut en natt fra hverandre.
- Hva mener du? - Jeg må bare regulere meg, Nicky.
Jeg forstår ikke. Kun for i natt?
Ja, kun for i natt. Eller et par netter.
- Er dette din eller hans idé? - Det er vår idé.
Det... var Herberts forslag, som jeg er enig i.
- Unnskyld. Hvordan kan jeg hjelpe? - Hallo, Agnes. Hvordan du kan hjelpe?
- Om du vil være så snill å si det. - Det er jeg.
Så snill at jeg vil henge deg fra vinduet etter anklene!
Kjære vene...
Hva er det som bekymrer deg, sir?
Elena skled nesten i døden på skøytebanen av et gulv.
- Herbert, vær så snill... - Det går bra, madam.
Korporal, jeg forsikrer deg om at treningsgulvet...
...så fremt som hver tomme av palasset
er vedlikeholdt til standarden som før, som vil si av høyeste sort.
Skader du henne igjen, blir du løvemat. Er det forstått?
Ja, korporal. Vi forstår hverandre nokså godt.
- Skal du la dette skje? - Ut!
Herregud, kom dere ut, alle sammen. Jeg går til sengs tidlig.
GRATULERER MED DAGEN, JOSEPH PETER VERNHAM
Ok, alle sammen. Se opp.
Se opp. God morgen.
Madam og korporal Zubak har bedt om at menyen til Josephs bursdagsmiddag
inkluderer tradisjonell kost med grundig og streng ernæring.
Så... jeg kondolerer til vispene deres.
La dem være i to-tre minutter. Kom igjen, mer. Kom igjen.
- Jeg er snart tom for Oskars piller. - Jeg kan ikke.
Peter, jeg trenger dem.
Viker jeg fra det nye medisinske regimet, får han meg fengslet før kvelds.
Beklager.
Der har vi det. Litt mer sånn, kanskje?
Nei, litt til høyre.
- Høyre? - Hold opp!
- Jeg tuller bare. - La være.
- Verker håndleddet enda? - Litt.
Vår gamle venn, diazepam, demper nok smerten.
Nei, Nicky. Herbert har gitt meg en tinktur-ting.
Og den funker, sier du?
Slutt.
Jeg venter på deg nede.
Hvem faen er alle disse folka?
Jeg tenkte at bursdagsfesten trengte ekte folk,
ingen forfinede faener og fint servise, så jeg ba noen landsmenn fra bygda.
- Det er en utmerket mulighet. - Mulighet?
- Ja, du vet... Til å fortelle det til dem. - Fortelle hva da?
Det du fortalte meg om pengene.
- Fortelle dem det? - Ja, men ikke detaljene.
Bare si at du gjorde en feil ved å ta fra dem.
- Lett på samvittigheten din. - Nei, nei, nei.
- Nei, det bør jeg nok ikke. - Hvorfor ikke?
Vel, det...
Det er ikke den slags anledning.
Er det vel? Dette er en feiring. Ja, det stemmer.
- Elena... - Vi setter oss.
Velkommen. Jeg er så glad for å ha dere her,
for dere er vårt sanne folk,
og det er det faren min ville ha ønsket.
For din del, bursdagsgutt, er du 83 år i dag.
Gratulerer.
Pappa, vi vet begge to at du i stor grad er hos meg enda.
Så gratulerer med dagen, pappa, og...
Mange flere
Velsigne dere for at dere kom. Ja.
Hei, alle sammen.
Jeg er ingen god taler, men...
...folket mitt har en skål.
"Bygg så høyt du vil,
men fra jorda vår!"
Fra jorda vår!
Jorda vår, ja! Og jeg vil tilføye...
Beklager, vi vil tilføye
at vi er svært lei oss for alt dere har blitt fratatt.
Jorda deres! Hjemmene deres! Pengene deres!
Gratulerer med dagen
Gratulerer, kjære pappa
Gratulerer med dagen
Gratulerer med dagen, pappa.
Hør her. Jeg vet jeg sa et par ting i går som ikke var særlig snille.
Og jeg bare...
- Jeg ville... - Hold kjeft, for faen!
- Unnskyld, jeg... - Og slutt å unnskylde, jente.
Det skal jeg.
Disse svina kaller deg kanskje "kansler", men jeg vet hvem du er.
Si meg hvem jeg er.
Et intetsigende, uegnet politisk ludder uten prinsipper.
En komisk karakter, uten visjon, enkel å manipulere.
Bare pupper, ingen ryggrad, som din mor.
- Ja. Ja, jeg... vet det. - Herregud, kan du ikke snakke ordentlig?
Ikke... Slutt å si det. Jeg prøver, pappa.
Du legger deg på rygg og tar imot, gjør du ikke?
Det var derfor amerikanerne likte deg.
Skal du ta imot fra ham?
Du suger kuken hans, gjør du ikke?
Svar, din stygge kjerring!
Patetisk.
Hør på meg.
Vær modig.
For en gangs skyld i det tomme livet ditt, grip tak i historiens skjebne.
Ja. Ja, jeg skal prøve. Det lover jeg, pappa.
Det blir jordreform-møte etter dette. Jeg oppdaterer deg etterpå. Greit?
Jeg tror jeg blir med på møtet.
Agnes? Kan du be Mr. Laskin om å gi dem beskjed, takk?
- Ja, frue. - Takk.
Nå skjer det. Stram til, pikkpirater.
Jeg tror jeg har endret mening, faktisk.
Vel, ja. Ja.
Ja, jeg tror kanskje at dette kan være en strålende idé!
Ja, visst. Omfordele eiendom, krasje økonomien, tømme grossister.
Et hvitt Zimbabwe, her kommer vi.
Så, hvis man hadde en sommerhytte ved Lake Ober,
ville ikke noe sånt bli såkalt omfordelt, eller hva?
Madam kansler, korporal Zubak, så fint at dere kunne komme.
Så sannelig. Vi har forberedt et planleggingssammendrag
angående utrullingen av det vi liker å kalle
Vernhams jordreform og utviklingsprogram.
Om dere ser på planleggingsmappene foran dere,
tenkte vi å begynne med, vel, del én: Gårdsekspropriasjon.
Dette er tilpasset nåværende budsjett.
Minister Singer, det er ikke der jeg vil begynne.
Vel... Alt i orden, madam. Hvor vil du begynne?
Jorda i seg selv.
Akkurat. Og da tenker du på...?
Å sikre den.
Å sikre den?
Man må åpenbart sikre jorda før man kan reformere den.
Vel, jo visst, madam. Og med hensyn til gjennomførbarhet...?
Førsteprioritet er å beskytte vårt folks sikkerhet og selvstyre.
Et gjenforenende program med Faban-brødrene våre
er eneste måte å sikre uavhengigheten vår.
Gjenforenende?
Det skaper nok litt skvalder
blant våre amerikanske venner, eller hva, Mr. Laskin?
Madam, jeg håper ikke rapporten og rådene mine oppmuntret dette.
Nei, nei, slett ikke.
Skjønt jobben din er i ferd med å bli nokså interessant.
- Hva...? - Det er fortsatt planen vår, kjære.
Vi tar tilbake det som har blitt stjålet.
Hvilket er umulig uten gjenforeningen med Faban-korridoren først.
Ja? Bra?
Bra. Det er ryddigere på denne måten. Det er faktisk den eneste måten. Ja...
Madam, om du foreslår en annektering av Faban-korridoren,
råder jeg deg til ytterst varsomhet.
Madam, det fins ingen reserveplan. Vi må improvisere hele invasjonen.
Ingen vet hvordan NATO vil reagere.
Om sikkerhetsstyrkene i Faban-sonen gir motstand, blir det et blodbad.
Mr. Laskin, ingen foreslår en invasjon.
Ingen.
Det er et uttrykk for fred og kjærlighet til våre landsmenn over grensen.
- Men madam... - Iverksett, mine venner.
Vi satser på å møtes igjen innen ukeslutt. Det høres rimelig ut, eller hva?
Og Herbert, vi burde sende deg dit.
Gi deg en ny tittel. Fabans frihetskaptein eller noe.
Ja, noe sånt. Noe lekent og kvikt.
Ja? Bra.
Mine kjære. Etter langt om lenge skal vår salige drøm oppfylles.
KANSLEREN KUNNGJØR GJENFORENING MED FABAN-KORRIDOR
En oppgjørsdag har kommet for alle som har ønsket Faban selvbestemmelse.
Jeg har sendt mine fremste ressurser, inkludert frihetskommandør Herbert Zubak,
for å sikre at denne urjorda gjenvinnes med stor omhu.
Vernham og støttespillerne har kjempet om 2000 km2 av etnisk fjelland i årevis.
Kansler Vernhams regime har vært nøye med å beskrive annekteringen som lovlig.
Vernhams trassige vending...
Klippene vi ser, biler som kjører stille mot Faban-territoriet, er unektelige.
Dette er tegnene på en okkupasjon.
Det er ingen okkupasjon, mine venner. Mens jeg taler
er Faban-parlamentet enstemmige om å godkjenne gjenforeningen.
Knappe 12 dager etter at Vernham tok seg inn i Faban-korridoren ulovlig,
hevder kilder at Faban-lovgivere har blitt tvunget under våpenmakt
til enstemmig å godkjenne anneksjonen og gjøre den offisiell.
Det hvite hus svarte raskt i dag, og kalte invasjonen
"et tragisk angrep på Fabans selvbestemmelse,
og hån av NATOs fredsbevarende innsats".
Hendelsene denne uken understreker viktigheten av transatlantiske samarbeid.
Vernham kaller det en gjenforening, men vi vet sannheten.
Hun inntok landet på ulovlig vis, og det vil bli konsekvenser.
Vernhams langvarige drøm om å gjenvinne kontroll over Faban-korridoren
har endelig gått i oppfyllelse.
De fleste er enige om at en gjenforening med Faban-brødre og søstre bør feires,
men hva blir langtidseffektene på øko...
Sitt, sitt, sitt.
Godt å se dere. God morgen.
Madam kansler, er forrige ukes militære operasjon i Faban...
"Militære operasjon"? Nei.
Ikke bruk de ordene. "Militære operasjon", nei.
Ikke et eneste skudd er avfyrt. Det har ikke vært et eneste offer.
Madam kansler, i hvilken grad bryter gjenforeningen internasjonale avtaler?
Avtalene du henviser til er foreldede, og derfor ikke lovlige.
Alt vi gjør, er å oppfylle drømmen vår.
Drømmen vår om et nytt Europa, uten begrensninger og ondskap.
Handlingene våre er i samsvar med loven.
- Neste? - Madam kansler?
Ja.
Har du tenkt gjennom mulige konsekvenser? Økonomiske sanksjoner? Visumforbud?
Spurte du USA om de tenkte gjennom mulige konsekvenser
da de drev rovdrift på Afghanistan, Irak, Yemen, Libya, Indonesia, Mellom-Amerika,
hver krinkel og krok av verden?
Handlinger med betydelige menneskelige tap uten FN-sanksjoner i det hele tatt?
- Spurte du dem? Jeg trodde ikke det, nei. - Aksjemarkedet har sunket drastisk,
- og valutakursene er rekordlave. - Ja, penger trives i ro og mak.
Og nå er det støy.
Våre fordums venner over Atlanterhavet er ansvarlige for støyen.
Roer de seg, gjør markedet det også.
- Jo, men... - Ferdig med den saken.
La meg fullføre. Venner...
...nå og da må man velge den vanskeligste stien.
Jeg har valgt den stien, og det i frihetens navn.
- Kansler? - Takk.
Kansler?
Hva har vi her?
La meg presentere en hjørnestein av Klosteret til Den Hellige Treenighet,
det gamle åndelige hjemmet til våre brødre i Faban-området.
Enkle bønder kjempet for å få tilbake denne relikvien fra de jordeiende elitene.
Som i drømmen vår, Elena.
Vel, den er... Så flott.
Takk.
Elena, så snart vi kan, bør vi begynne på resten.
Resten?
Ja, av drømmen vår. Jordreformen.
Å ja! Ja, ja, ja.
Ja, selvsagt. Vi må gi jordreformen de beste forutsetningene for å lykkes.
- Når da? - Når Faban-turbulensen er bak oss.
Budsjettet er endret nå. Betydelig støtte må til Faban-korridoren.
De resterende midlene settes til side for eventuelle ettervirkninger.
- Når oppfyller vi drømmen vår? - Dette er drømmen vår.
Restbeløpet setter vi av til neste års budsjett.
- Eller året etter. - Året etter?
Vi har ikke råd til å slurve, Herbert. Jordreformen er for viktig.
Helsike heller.
Hva faen vil du?
- Jeg ble bedt om å gi deg disse. - Hva da?
Klær hun vil du skal gå med på banketten i kveld.
- Det blir fint til seiersfesten. - Jeg går ikke med nøtteknekker-dritten.
- Hun ba om det, korporal, så... - Slutt å kalle meg det.
Vil du ha hjelp?
Det går bra. Jeg har noen ekstra undertrøyer til deg.
Hvorfor er du så snill? Det er tåpelig.
Jeg gjør bare jobben min. Den tåpelige jobben min.
Hill den erobrende helten!
Jo da.
Du smiler.
Hele den vestlige verden står klar til å rævkjøre oss med sanksjoner,
og du smiler.
Jeg deler bekymringene, men taktikken om å tilsidesette korporalen har funket.
Planen, sir, var å få ting tilbake til normalen.
Dette er på ingen måte normalen.
I hodet mitt vet jeg at det stemmer,
men jeg må innrømme at hjertet mitt bruser.
Snart vil du se at nedgangen i økonomien
veier noe tyngre enn gevinsten i kjærlighetslivet ditt.
Tror du ikke vi overlever sanksjonene med vår nye plan?
Å jo, Kina.
En kald, hjerteløs supermakt som vil løse alle våre problemer.
Hold motet oppe, Laskin. Nå danser vi ut i nattetimene.
Digger antrekket, korporal.
Om du er dårlig, kommer du til meg. Greit?
Smil, kjære.
Kom og sett deg her. Bra.
Bør jeg forvente latter på min bekostning?
Litt, kanskje.
- Hva gjør han her? - Skål, min kjære.
God kveld!
God kveld, god kveld, god kveld!
Og velkommen hver og en til heltebanketten!
I kveld feirer vi våre tilbakevendende helter
og vår gledelige gjenforening med våre Faban-brødre.
Spørsmålet er: Er dere klare for å feste?
Ja!
Jeg ville ha holdt et øye med vinen, frue. Kanskje NATO inndrar den innen pausen.
Skal si dere tar dere flott ut! Alle stråler i kveld!
Hvem har vi her nede? Å ja, Emil Bartos. Han ser ut til å ledsages av barnebarnet.
Hvor gammel er hun, om jeg får spørre?
Hun hadde nok blitt minst like fornøyd med is og ponni-ridetur.
Men se for dere hvor stakkarslig gode, gamle Keplinger føler seg nå.
Og dere vet at han ser på, folkens.
Dere vet at han ser på fra herregården i fjellene,
hvor han gråter ned i vinglasset.
Nå, herr Tidligere-kansler, selvsagt hater du gjenforening.
Det skjønte vi etter de første to skilsmissene.
Men, mine venner, la oss tenke litt på
det som skjer i dette landet, utenfor disse fire veggene.
Et meningsløst, unødvendig, bortkastet, og dyrt foretakende
som kommer til å dra ut i år etter år.
Jeg snakker selvsagt om de nasjonale poesisentrene.
Huff da. Mr. Vernham ser ikke særlig fornøyd ut.
- Den var da nokså tam. Gi deg. - Liker du ikke vitsen, dikt om det.
Madam kansler? Mr. Bartos vil diskutere Kina-referatet.
Senere.
...Dr. Freud, kanslerens ektemann. Vi vet hvem som er sjefen.
- Hva faen er Kina-referatet? - Det er nok der vi refererer til Kina.
Skål om du er militær!
Skål om du er i spesialstyrken! Luftforsvaret! Sikkerhetstjenesten!
Nå, Nicholas, jeg har et bidrag til deg.
Jeg vet ikke om det er for sent nå. Min litterære assistent kommer med det.
- Takk. - Utmerket.
Det lyder slik:
Det fantes en mann uten skavanker
Hvis jobb fikk folk til å gjøre seg tanker
I palasset bodde han som kaksen Mens han nappet laksen
Og ropte: "Bestefaren min var urvanker!"
Oskar! Det går bra. Pust dypt inn. Pust...
- Vekk! - Jeg vil hjelpe.
Du hadde sjansen. Vekk!
Det går bra. Mamma er her.
Ikke... Det var en vits!
Alt er bare vitser.
En stor vits.
- Ikke glem bankdirektørene og dyrehagen. - Ja, ja.
- Vi ses i morgen. - Ses i morgen. Natta.
Jeg koste meg i hvert fall. Det var av ujevn kvalitet.
Sånn er det med morsomheter. Ingen er veldig gode.
Du ser trøtt ut.
- Er du trøtt? - Nei.
Litt gretten?
Ok.
- Sikker? - Ja, jeg er sikker.
Jeg er ikke sikker på om jeg tror deg, men det får så være. Lang kveld.
- Hva er det? Har du alltid gjort det? - Hva da?
- Den snufsingen. - Hva da?
Du vet, en liten...
Gjør jeg det?
- Er du ikke klar over det? - Nei.
- Hvordan er det mulig? - Ikke vet jeg.
Du er ikke klar over noe du gjør daglig som du aldri gjorde før?
- Jeg tror ikke jeg snufser, nei. - Men det gjør du. Jeg sier jo det.
Plager det deg?
Nei. Nei, det plager meg ikke.
Litt irriterende at du ikke vedgår det, men...
- Er jeg irriterende? - Nei, det sa jeg ikke.
Du virker irritert på meg.
Virker jeg slik, sier du? Siden når da?
Før i kveld. Nå.
Jeg la så vidt merke til deg i kveld.
Ja, det er det jeg mener.
Fordi jeg feiret landet mitt og folket vårt.
- Må oppmerksomheten alltid rettes mot deg? - Hvorfor møter du Bartos?
- Kanskje jeg ikke gjør det. - Svar meg.
Hvorfor møter du Bartos?
Han står fritt til å drive forretninger, og de er av betydning for landet.
Nei, han er ikke av noen betydning. Ikke den minste!
- Jeg vil bare høre hvordan det går. - Med hva da?
Ting. Et par greier.
Kina?
Kanskje, muligens. Et alternativ.
En frihandelsavtale med den største nasjonen som motstår våre fiender.
Er det et lovbrudd?
"Bygg så høyt du vil, men fra jorda vår."
Søtt.
Sang mora di det på sukkerbeteåkrene?
Nei, Elena. Se på meg. Det er drømmen vår.
Drømmen din.
- Hva for noe? - Drømmen din, ikke min.
Jeg drømmer faen ikke.
Men herlighet, er det så sjokkerende? Helsike heller. Bli voksen.
Kanskje jeg drømmer iblant, men jeg husker dem ikke.
Det gjør jeg.
Ja, du, ja. Drømmene dine kommer fra et barnesinn.
Hva...?
Du er ikke veldig skarp, er du vel?
Unnskyld meg?
Store baby-oksemann.
Faren din visste at du var svak!
Stakkars babyokse.
Du stjeler fra fattige, skjuler det, og forderver sjelen din!
Du drømmer nok om å knulle meg, eller hva?
Ja, det gjør du. Du drømmer om å knulle meg.
Men jeg drømmer ikke om å knulle deg.
Jeg syntes du var gøyal. Du var gøyal.
Nå er du kjedelig.
- Du nekter ikke for det. - Hva da?
At du drømmer om å knulle meg.
Du har ikke et inntagende sinn.
- Fortsett å frese, okse. - Ikke kall meg en okse, for faen!
Jeg er ingen okse. Hører du meg? Se på meg! Jeg er ingen jævla okse!
Nei, du er en slakter!
Faen!
Jeg skal faen meg...
De har ingen anelse. Hele greia er...
Vernham jubler over Faban-anneksjonen, og utløser internasjonal harme
Takk, Agnes.
- Det er noe jeg vil ta opp med deg, frue. - Ja, hva er det?
Folkemedisinen den tidligere HMS-sjefen foreskrev, har ikke fungert.
Oskar har begynt å få anfall igjen.
Hva? Agnes! Hvorfor ble jeg ikke informert?
Beklager. Jeg ville være ærlig med deg.
Vel, jeg er glad du er det.
Mor til mor.
Vi må selvsagt gjenoppta Oskars tidligere behandling med det samme.
Tusen takk. Du aner ikke hvor mye det betyr for meg.
Men... delt foreldreansvar fordrer ærlighet.
At du holder tilbake informasjon om Oskars tilstand,
får meg ikke til å føle at vi er ærlige mot hverandre.
Ja, jeg tror det beste for Oskar
er å bo med meg, så jeg kan holde oppsyn med behandlingen.
Jeg kan ikke stole på deg akkurat nå.
Det er skuffende, som du sikkert forstår.
Ja, jeg...
- Takk. - Jeg...
Det var alt.
Tekst: Monica Mikkelsen
Norske tekster: Monica Mikkelsen