TREI SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Iubiții mei,
am fost cândva obosită, letargică,
doborâtă de stresul vieții moderne,
până am descoperit puterea străveche a cartofului.
Iar acum, grație proprietăților tămăduitoare ale aburului de cartof,
mă simt mai sănătoasă, mai fericită, mai viguroasă ca niciodată.
Sfătuită de practicanții de top ai artei medicinei rurale,
mi-am curățat organismul de toxine și mi-am transformat viața.
Acum, o adiere proaspătă se simte între pereții palatului poporului.
Urmați-mi exemplul, iubiții mei,
și lăsați bunătatea naturală a tărâmului nostru iubit
să vă transforme în persoane mai puternice și mai cutezătoare.
Iată-l! Cel mai tare din parcare!
Cică este șeful sănătății și securității din palat.
Am studiat medicina șase ani și acum fierb cartofi pentru dr Gorilă.
Elena nu mai e obsedată de mucegai și e meritul lui.
- Cum e atmosfera pe străzi? - Poporul o sprijină pe Elena.
Le place când America și-o ia în bot.
Să te străduiești să ai o minte grațioasă!
- Da, domnule! - Acum curăță jegul!
Da, domnule!
Nu e întreg la minte.
Elena l-a schimbat deja.
- Îi plângi de milă măcelarului? - Da.
Hai, mișcă!
Uite, pastilele băiatului.
- Cât îți datorez? - Du-te naibii, păsărică!
Surse de la Casa Albă spun că îi alarmează
retorica agresivă a cancelarei Vernham.
Se pare că Judith Holt, șefa comitetului pentru relații externe din Senat,
își va face timp în turul regiunii de săptămâna asta
s-o viziteze pe cancelară.
- Ce zici? Prea elegante pentru fermieri? - Îmi trimit izmene pe călător.
Șefa comitetului de nu-știu-ce din Senat.
Nu vine președintele sau vicepreședintele.
Doar o zburătăciune insipidă dintr-un stat rural.
E un comitet de prestigiu.
Comitetele sunt pentru casnice plictisite. Prea dantelată. Aia!
Lenny?
- Nu ești îngrijorată? - De ce?
De discursurile tale înțepătoare despre Vest din ultimele săptămâni.
De posibile repercusiuni?
Bietul Nicky!
Te temi că te atacă dronele în jacuzzi?
Nu.
Cu legăturile noastre de afaceri din Europa și America,
toți amicii noștri din afară, Laurent, Carla, Buscombe, consilierul Como...
Prietenii rămân loiali. Trădătorii fug mâncând pământul.
În mod clar, președintele dă de înțeles că ar vrea să normalizeze relațiile
cu acest stat, cândva aliat loial și partener vital de afaceri,
înainte ca situația să escaladeze.
Întrebarea este dacă dna cancelar Vernham va fi receptivă.
Chiar dacă popularitatea dv a crescut la 75%, cea mai mare din ultimii ani,
ar trebui să vă avertizez
că agenții mei din sectorul privat simt niște schimbări pe piață
de când parteneriatul cu America a fost pus pe linie moartă.
Unii se întreabă dacă noua atitudine față de Vest, oarecum agresivă,
poate avea un efect advers...
Vreau să-mi feliez singură oul.
Desigur, dragostea mea.
Mulțumesc, dle Laskin. Sunt sigur că e mai mult decât suficient.
Draga mea, până nu uit,
am avut câteva nemulțumiri în privința aromei.
Ce fel de nemulțumiri?
În principiu, că palatul miroase ca un bordel irlandez.
Ghinion de neșansă!
Aburul de la cartof e purificator.
Pot să respir acum, că Herbert mi-a scos toată mizeria occidentală din organism.
- Bună dimineața, Herbert! - Bună dimineața, Elena!
Ne simțim bine, nu-i așa?
Da, ne simțim bine.
Ne-am distrat aseară, nu-i așa?
Da.
Și ce-am făcut, colosul meu drag?
Am alergat pe câmpurile fermierilor și am urlat la lună.
Așa am făcut, pe toți dracii!
- Am fost zburdalnici, nu-i așa? - Ba da, pe toți dracii!
Mă întreb unde mergem în noaptea asta.
Oriunde vrem.
Ridiche neagră de la țară.
Să văd.
Ai splina puțin mâloasă.
Muștarul ăsta o să te ajute.
Dă-i drumul!
Unge-mă ca pe un sendviș!
Sunt sigur că știi, caporale, că eu și Elena am terminat Medicina.
Trebuie să recunosc că nu am auzit de tehnicile tale.
Le știu de la mama mea.
Da, exact. Medicină tradițională, nu?
Singura eficientă.
Aș spune că aspirina și chimioterapia mai ajută ocazional, dar cum zici tu.
EUROPA
Regimul
- Bună dimineața, doamnă! - 'Neața!
'Neața, dragul meu!
Bună, Oskar!
- E totul în regulă, doamnă? - Da.
Dl Bartos va sosi la prânz pentru târgul sfeclei de zahăr.
- Trimite-l la mine, te rog, Agnes. - Desigur.
Ai observat că noul tratament pentru epilepsie al lui Oskar e miraculos?
- Da, se simte foarte bine, doamnă. - Nu mai face crize.
Niciuna.
E uimitoare știința populară.
De asta avea nevoie băiatul nostru,
nu de pastilele alea occidentale.
- E fascinant. - Da, fascinant, doamnă.
Ridiche neagră. Gura mare!
Așa.
Mestecă bine.
Da, așa.
Uită-te la el!
Țanțoș ca un cocoș.
A mai avut idile și în trecut, totuși.
Cine era ultimul măsurător?
Sebastian.
L-a dat afară fiindcă îi trosnea maxilarul când mânca.
Cred că ăsta e mai mult decât o idilă trecătoare, Victor.
- Cum crezi că trebuie să procedăm? - Ai răbdare, fiul meu.
Bartos o s-o readucă pe calea cea dreaptă.
O să încerce, asta-i sigur.
Dacă înțelegerea cu cobaltul pică, profitul lui se duce de râpă.
Îmi trimit o femeie. Îți vine să crezi?
Întreaga relație e în joc, iar ei îmi trimit o nenorocită!
Am cunoscut-o pe senatoarea Holt. E foarte rațională.
- Pentru o americancă. - Știi ce vor, Emil.
Vor să țină China departe de cobaltul nostru.
Bineînțeles. Imperiul american e distrus, barbar. Știm asta.
Dar te-au susținut mereu.
Au fost împăciuitori.
Blonda de mâna a doua din țara de mâna a doua ținută mereu pe bară.
Elena, sunt prietenul și asociatul tău de mulți ani.
Ești dură, deșteaptă
și știi să le faci pe plac ca să-i forțezi să facă ce vrem noi.
Asta e superputerea ta.
Ceai de gălbenele pentru...
Da.
- Pentru... - Da.
Haide! Spune ce vrei să spui, Emil.
Te gândești la portofelul tău, zgârcitule?
Portofelul tău, Elena.
Al nostru. Dacă riști sancțiuni...
- N-or să impună sancțiuni. - Așa zici tu.
Nu uita că suntem o țară mică.
Suntem niște șoricei în cadă. Ne înecăm în șapte centimetri.
Nu trebuie să pleci capul, dar trebuie să intri în jocul lor.
Înțelegi?
Nu mă las lovită ca un câine, Emil.
Dar nici nu sabotez liniile de distribuție.
Asta voiai să auzi?
Da, mulțumesc. Mă simt ușurat.
Bine, du-te și mănâncă o sarma!
- Ăsta pentru ce e? - Ceai de gălbenele. Întărește mușchii.
Bine. Să nu-i lăsăm să se înmoaie.
Nu suntem șoricei.
Nu-ți face griji, Herbert. Așa merg lucrurile.
E bine dispusă în ultima vreme, nu?
E bine să aibă o aromă rurală în tocăniță.
Măcar pe post de garnitură.
Bravo ție!
Aș vrea să felicit producătorii de sfeclă de zahăr ai națiunii noastre
pentru o recoltă bogată.
Iat-o, oameni buni!
Prima sfeclă de zahăr a sezonului!
Foarte elegant, n-am ce zice.
Aplaudăm o rădăcină.
- Împinge! - Împing!
- Împinge pe bune! - Chiar împing!
- Nu împingi! - Împing, pe toți dracii!
- Ba nu, pe toți dracii! - Ba da!
- Mai tare! - Da!
- Vezi? - Da.
- Ne împingem unul pe altul! - Corect.
Haide, mai tare!
- Haide! - Da!
Mai tare!
Haide!
Ce mi se întâmplă?
- Lucruri bune. - De ce am vomitat?
Încearcă să iasă.
- Ce? - Otrava.
- Ce? - E în tine de ani de zile.
Tot rahatul din palatul ăsta este...
Cum a zis cretinul ăla de Bartos, șoareci în cada de baie.
Ai înghițit-o.
Acum trebuie s-o dai afară.
Da, trebuie să dai tot afară.
De când crezi că nu folosesc destul machiaj?
Păi... Închide ochii.
Cred că o să-ți placă mai mult fiindcă...
- Închide, închide. - Suflă!
Scuze.
Cred că asta te va face să pari mai sofisticată.
Sofisticată ca o târfă?
Lenny, sunt îngrijorat că trage de tine prea mult.
Nu prea îl cunoaștem pe omul ăsta.
Și, după ce le-a făcut protestatarilor...
Nicky...
Nu!
Nu m-am mai simțit așa de bine de ani de zile.
Bine.
De fapt, dragostea mea,
nu că aș fi ținut socoteala,
dar a trecut aproape un an de când am fost intimi ultima oară,
așa că, dacă te simți mai bine,
poate am putea să ne reluăm relația intimă sau...
Noapte bună, Lenny.
Chiar trebuie să ne întâlnim aici?
Nu-ți place? Pe mine mă duce cu gândul la depravare.
Scuze că v-am făcut să așteptați.
Starea arhivei din Westgate...
Să nu stăm mult aici, deci să fim conciși și discreți.
Da, domnule.
Spune-ne cine e și ce crezi că vrea.
În mare, e povestea rurală obișnuită.
Tată absent, probleme la învățătură, și nicio realizare.
Ceilalți băieți încep să-i facă rău. El îi rănește mai tare.
Disciplină rurală, parțial autoflagelare, doar problemele standard,
până ajungem la mamă.
Care-i situația cu mama?
Asta i-a făcut caporalul Zubak mamei lui când avea 14 ani.
Când a fost întrebată de ce a făcut-o, ea a zis: „N-am idee.”
Bine.
Se căiește, se înrolează, se întremează, devine din nou violent.
Rămâne caporal, nu avansează în grad.
Apoi, la Situl 5, când muncitorii încep protestele,
el e primul care trage.
Doisprezece mineri au murit din cauza lui.
De data asta, chiar a luat-o razna. Cică a fost aproape de suicid.
Atunci l-a cules ea din mizerie.
Cât știe Elena?
Doar ce a aflat la verificarea inițială. Nu i-am dat noile informații.
Putem să discutăm despre ce se întâmplă de fapt, vă rog?
Ea...
Ne ignoră de când s-a dus bătrânul.
Aproape a înnebunit din cauza micofobiei, acum a luat-o pe câmpii pentru King Kong.
Ai grijă ce spui, cretinule!
Doar vă amintesc
că i-a aruncat în închisoare pe Goin și Kershaw.
Cine urmează? Întregul holding?
Adică noi toți.
Nu putem permite asta.
Sau poate e doar o altă idilă trecătoare a doamnei.
De natură platonică, desigur, domnule.
O cunoașteți mai bine ca noi, domnule. Cât de gravă e situația noastră?
Nu știu cum să zic, au un fel de legătură.
Dacă vă luați de el acum, cu informațiile astea,
o împingeți mai mult spre el.
Mă tem că are dreptate.
Dacă chiar vreți să-i faceți rău, aveți nevoie de ceva grav și recent.
Chiar nu înțeleg cum de suportați locul ăsta.
Încețoșează-ți privirea, respiră pe gură.
Cum altfel să treci prin viață?
Trebuie să te străduiești să ai o minte grațioasă.
- Mai tare! - Mai tare!
Ce este?
'Neața, caporale.
Uleiul de spermă de balenă pe care l-ai cerut pentru... ce era?
E pentru pielea ei.
Ce-ai făcut cu tăblia patului?
- Ce îți faci? - Nimic.
- Pe naiba! - Nu vorbi așa cu mine!
Mai taci, persoană ridicolă!
Știu cine ești. Nu mă sperii tu pe mine. Haide, să te repar!
Nu sunt asistenta ta.
Lasă-l în pace pe băiatul meu și ai grijă de tine!
- Sunt bine. - „Bine.” Ești un porc înjunghiat.
- De ce te torturezi așa? - Nu știu.
Nu mă deranjează.
- Pe mine mă deranjează. - Îmi face bine.
Rușine să-ți fie!
N-o să ajute, să știi.
Sus!
Trebuie s-o fac.
Merit.
Nu-i spune Elenei despre asta.
O să ai un drum lung de parcurs.
Ai grijă alături de cine mergi.
Doamnă Agnes!
Ce faci, dragă?
Da, sunt bine. E totul...
Nu, totul e în regulă.
Ne bucurăm că fiul dumitale se simte atât de bine
fără medicamente moderne.
- E remarcabil, nu? - Te pot ajuta cu ceva, dle Laskin?
Fără anticonvulsivante, fără fenitoină...
Puțină ridiche neagră și băiatul s-a vindecat de epilepsie.
Miraculos!
Cancelara este foarte mulțumită.
Și ne place când ea e mulțumită, nu?
- Da, așa e. - Da!
Nu ne place să-i arătăm adevărurile neplăcute.
E-n regulă.
Iubitul tău îți face un serviciu că îți dă pastilele.
Știm, și e-n regulă.
Toți ne facem servicii unii altora, nu?
O SĂ-I FAC VIAȚA AMARĂ MUSAFIREI AMERICANCE.
Te simți bine, Herbert?
Da, Elena.
Te deranjează ceva.
Ai... ?
Ai observat că ultimele vise au fost diferite?
Cum au fost diferite pentru tine?
Puțin mai picante, aș spune.
Da, cred că așa au fost.
Uneori, chiar foarte picante.
Îmi place puțin picant.
E plăcut.
Da, Elena.
A ajuns!
Miss America.
Bunul nostru prieten, dl Bartos, vrea să-și burdușească buzunarele.
- Bine ați venit! Sunt Nicholas Vernham. - Încântată! Sunt Judith.
Mulțumesc de ospitalitate.
- E un loc uimitor. - Mulțumim!
Cancelara vă așteaptă.
Ați sosit!
- Bun venit! - Mulțumesc.
- Încântată să vă cunosc, dnă cancelar. - Bine.
Vă simțiți confortabil? Vă place cazarea?
Da, mult. Stăm la Bartos Imperial.
Foarte frumos!
Îmi place culoarea. Albastru de pescărași.
O să încercăm să nu-l murdărim de sânge.
Glumesc.
Să ne purtăm cu mănuși atunci.
Putem lua loc.
Bine.
E o perioadă încărcată.
Da...
Un mic tur al regiunii.
Dar vizita aici a devenit prioritate.
Nu, vorbeam despre președinte. N-a reușit să vină.
Nu am venit din partea Casei Albe,
dar vă asigur că e o prioritate pentru președinte.
Desigur, vă tachinam.
- Ne putem tachina, nu-i așa? - Desigur!
Aud că vă interesează și Coridorul Faban.
Coridorul Faban face parte din regiune, deci da.
Activitatea noastră e holistică. Vrem prosperitate peste tot.
Sunt convinsă.
Să trecem la subiect, da?
Cred, și sunt sigură că președintele e de acord,
că trebuie să vorbim pe șleau.
Am vrea să readucem lucrurile pe făgașul normal.
Până la urmă, am avut un parteneriat puternic de-a lungul timpului.
Suntem fani, sincer vorbind.
O femeie lider puternică ce are grijă de poporul ei,
ce sprijină societatea civilă și îi rezistă Chinei...
Ne plac lucrurile astea.
Ar fi păcat să stricăm totul din cauza unor neînțelegeri.
Da.
Vi se pare că există neînțelegeri?
Cred că ultimele comunicări dintre noi au fost puțin abrupte.
Da.
Acestea fiind spune, suntem dispuși
să ne asumăm parțial responsabilitatea pentru orice problemă.
Problemă?
Nu există nicio problemă.
Nu, vorbim despre înțelegere.
Cred că țara mea și-a respectat partea de-a lungul vremii, nu?
Înțeleg ce vreți să spuneți.
Vă lăsăm să ne săpați pământul aproape gratis.
V-am oferit carburant și suport aerian pentru războaiele din Orientul Mijlociu.
V-am dat sute de dosare
ale unor presupuși teroriști cibernetici ruși din țara noastră.
Am renunțat la China, cu tot cu centură și drum.
CIA-ul și-a derulat operațiunile secrete aici, pe teritoriul nostru suveran.
V-ați aruncat rahatul la noi în curte mulți ani
și ne-ați spus că suntem fericiți că-l mâncăm.
Aș adăuga că v-am aruncat și niște investiții în curte.
Am avut răbdare, am așteptat să rezolvați cu libertatea civilă și a presei.
Vai, nu! E în regulă, nu ne certăm.
Asta nu e o confruntare, spunem niște adevăruri.
Uitați care-i treaba!
Amândouă înțelegem situația.
De aceea ne-ar plăcea dacă ați lua în considerare o reinițializare.
Reinițializare?
E echitabilitate mai mare în viitor.
- Mi s-a spus că președintele vrea asta. - Da? Sunteți sigură?
Îi trimitem un mesaj?
Președintele chiar își dorește asta.
Cum ar arăta reinițializarea?
În primul rând...
acces.
Acces mai bun pentru dv și ambasadorii dv
la președinte și la pârghiile financiare.
Relaxăm restricțiile pentru exportul către țara dv,
redeschidem școala americană în capitală
și vă ajutăm cu ceva cu care ar fi trebuit să vă ajutăm de mult.
Vă primim în NATO, ca membru cu drepturi depline.
Nu mai aveți nesiguranța unui membru aspirant.
Vă putem ajuta cu Uniunea Europeană, cu grupul Schengen, cu tot.
Tot jocul se poate schimba pentru voi.
Ne-ar plăcea să vedem asta. Și ne-o dorim.
Credem în acest parteneriat.
Vreau să vă întrebați dacă sunteți gata să faceți acest pas alături de noi.
Nu vrem să vă subminăm autoritatea în regiune.
Vrem s-o consolidăm.
Vă vedem ca pe un lider vizionar.
De aceea am dori să reveniți la proiectul cu exploatarea de cobalt.
- Condițiile erau inacceptabile. - Desigur.
Înțelegem, dar credem că ar trebui să mai studiați puțin problema.
- Poporul meu trebuie respectat. - Așa va fi.
Vrem să vă simțiți ca egali.
Influența Chinei în Europa e o amenințare la libertate,
așa că ne dorim sprijinul dumneavoastră.
Și cum rămâne cu Coridorul Faban?
Știm că are o importanță istorică mare pentru dv
și că vă doriți o reunificare.
E o conversație mai lungă, chiar și pentru această sală, așa că...
Dar s-ar putea să existe o șansă și pentru asta cândva. Poate.
Mai întâi, vrem să demonstrați că sunteți credibili.
Și demni de încredere.
Nu cerem decât să ne urmați exemplul de onestitate și consecvență
și să fiți puțin mai flexibilă, așa cum ați fost și în trecut.
Până la urmă, de aceea SUA v-au sprijinit campania de la început,
fiindcă știam că putem avea încredere în dv.
Bună!
Scuze. Unde rămăsesem...
Ce spuneam...
Sălile astea sunt sufocante după cât oxigen sugem, nu?
Da, așa cred.
Să facem un tur al palatului.
Sunt multe de văzut.
Un tur? Acum?
Desigur, dacă doriți.
Doresc.
Să ne plimbăm puțin.
Îi spunem Micuța Alexandria.
Nu e atât de micuță.
- Multe capodopere. - Da.
Anatomia de Mondino de Luzzi, prima ediție.
- Preferata mea. - Desigur.
- Erați... - Medic.
- Da, așa este. - Da.
A fost hotel cândva.
Scuze? Ce anume?
Aici a fost un hotel. Se numea The Metropole.
- Înainte să-l rechiziționez. - Da.
Greta Garbo a stat aici odată.
Trebuie să menționez asta americanilor.
- Mai este cunoscută? - Desigur!
Ce bine!
O să vă arătăm sala de muzică.
Scuze, omul meu...
Doamne, da!
E derutant, nu? Nicio grijă, ne prinde din urmă.
Vă simțiți bine?
Desigur!
- Cred că ar trebui... - Vă place muzica?
Da, îmi place muzica.
O să vă placă sala de muzică. E preferata mea. O să vedeți.
Am un apel, revin imediat.
Scuze, dumneavoastră...
Ce...
Știi ceva? Cred că aș prefera să merg cu dânsa.
Ușa aia nu se deschide.
Bine.
- Vreuna dintre astea... - Nu.
Bine.
Așa...
- Bine. - Ascultă-mă!
Bun.
- Ascultă-mă! - La dracu!
Știi ceva? Cred că trebuie să-mi găsesc...
- Ești speriată sau ce? - Nu. Nu!
Cum te simți când nu deții controlul?
Te rog!
N-o să mai dețineți controlul aici niciodată, ai înțeles?
Spune-le că mergem direct la aeroport.
Nu ne mai oprim la hotel.
- Da? - Toate bune?
Nu, Emil, nu sunt bune.
Nu-ți face griji.
- Mă întorc și stau de vorbă cu ea. - Bine!
Putem pleca acum.
- A fost... - Da.
- M-ai auzit, nu-i așa? - Da.
- În minte? - Da.
- Eu ți-am spus s-o faci. - Te-am auzit.
Ce se întâmplă acum?
- Ce ai vrea să se întâmple? - Vreau mai mult.
Dacă vrei mai mult, o să ai mai mult, dar apoi trebuie să dai totul afară.
- Da. - Da, otrava.
- O s-o dau pe toată afară. - Din măruntaie.
- Da, totul. - Pe toți cei care ne-au rănit.
Începând cu porcul ăla de Bartos.
Le băgăm pe gât propriul aur până se îneacă.
- Chiar putem face asta, nu? - Da, trebuie.
Trebuie să îndreptăm lucrurile.
- Te simți bine, draga mea? - Da.
Ai avut o zi lungă. Biata Lenny, probabil că ești epuizată.
Mai termină cu asta!
- Poftim? - Uite ce o să se întâmple.
O să ți-o trag acum.
- Serios? - Da.
Da, da!
- Nu face nimic, fac eu totul. - Bine. Da!
- Jos! - Bine.
Ai o jucărie nouă?
Oskar?
Ai un joc nou?
Oskar?
Bine, haide! Am întârziat. Poftim!
- Nu vreau! - Ba vrei. Poftim!
- Nu vreau! M-am săturat de ele! - Trebuie s-o mănânci.
Bine.
Așa, vezi? Dacă nu te simți bine, trebuie să-mi spui, bine?
Oskar, uită-te la mine!
Da. „...trebuie întrebată...”
Mulțumesc, Agnes.
Unde e copilul nostru? Se joacă cu noua lui jucărie?
- Da, doamnă. - Bine.
M-am gândit că merită un cadou. Te las să-l răsfeți data viitoare.
- Tu l-ai născut până la urmă. - Mulțumesc, doamnă!
Aș fi născut și eu dacă m-ar fi lăsat doctorii,
dar colul meu uterin posterior și altele, pur și simplu...
Probabil că e prea târziu pentru mine.
Dl Bartos e pe drum încoace, doamnă.
Perfect!
Ia loc, domnule Bartos!
Desigur.
- Ce se... - Ia loc, te rog!
Vrem să discutăm despre problemă.
Așa.
- Problema, doamnă cancelar? - Da, problema.
Știi care e problema, așa că spune-ne despre problemă.
Cred că ar trebui să-mi dați niște indicii.
Nu te fofila în fața camerelor! Nu îți merge aici.
Nu sunt acționarul dumitale sau client american.
Și nu sunt partenerul dumitale de afaceri.
Eu sunt stafia conștiinței dumitale.
Crezi că ne place poziția rușinoasă în care ne-ai pus?
Dnă cancelar...
Ești cel mai bogat om din țară, da? Așa este?
Cu toate astea văd... Ce văd?
Salarii neplătite la trei mine de cobalt, amenzi administrative neachitate,
mite pentru licențe de funcționare.
Nu te uita la ei!
Suntem doar noi doi și discutăm puțin.
Scuze, nu știu despre...
Despre ce? Nu știi ce se întâmplă în propria dumitale afacere?
Ba da, desigur, știu...
- De unde aveți cifrele astea? - Sunt scrise aici.
Le citesc.
Vrei să vezi?
Termitele n-au ce căuta în pereții noștri.
Persoanele corupte din compania dumitale vor fi încarcerate,
dar dumneata mă îngrijorezi mai tare.
S-a întâmplat sub nasul dumitale și n-ai făcut nimic în privința asta.
Ce facem cu dumneata?
- Din nou, va trebui să văd... - Deci nu-ți ceri scuze?
Bineînțeles!
Da!
Îmi cer scuze dumneavoastră, dnă cancelar.
Nu mie, mitocanule!
Cere-ți scuze poporului meu!
Da, îmi pare rău. Îmi pare rău și în fața lor.
Nu le spui ce mi-ai spus mie ultima oară când ne-am văzut?
- Cum adică? - La festivalul sfeclei de zahăr.
Lângă conservator.
Prima sfeclă de zahăr a sezonului.
- Nu-mi amintesc. - Ba da.
Îți amintești.
Îți amintești foarte bine.
Mi-ai zis să-mi plec capul în fața Americii,
să-i pup în fund și să mă perpelesc de-a pururi în Iad.
- Nu-i așa? - Nu, asta a fost...
Nu asta am vrut să spun.
- Crezi că sunt surdă? - Nu.
Din nou, nu pot decât să-mi cer scuze.
Ai lăsat cancerul american să se hrănească din măduva noastră.
Ai făcut milioane de oameni să sufere din pricina avariție dumitale.
Rușine să-ți fie, domnule!
Nu, nu!
Nu, o să rămâi aici.
Și vei curăța mizeria pe care ai făcut-o.
Începând cu scaunele astea.
Doamne sfinte!
Bietul Emil!
Da, gândește-te și la puștiul leton de 16 ani care o să i-o sugă diseară.
Dacă Elena vine după Bartos, atunci...
Atunci o să vină după noi toți. Întregul holding.
Vânează elitele.
Nu știu.
O fi doar o punere în scenă?
- Crezi că e real? - Uită-te la miliardarul care mută scaune.
PREȘEDINTE DE COMPANIE RECUNOAȘTE TOT
Barman, lasă-ne puțin!
Și stinge întâi televizorul!
Bună ziua, domnule!
O zi a dracului de bună și vouă.
Un spectacol nefericit, dar înțeleg scopul doamnei.
Omul avea nevoie de o lecție.
- Dle Laskin, te rog! - Imediat.
Am pregătit o înregistrare cu mizeriile potrivite.
- Ceva interesant? - Cred că o să vă capteze atenția.
Da, Elena!
Da!
Da, spune-mi!
Te aud.
Spune-mi ce vrei! O să fac orice!
Asta...
- ...e șocant. - E o rușine.
Mai sunt imagini de același fel.
Asta-i tot ce aveți? Niște masochism în budoar?
E definitoriu pentru caracterul și comportamentul lui.
N-o s-o convingă pe Elena. Aveți o abordare greșită.
Și cum ziceți s-o abordăm?
Despre ce vorbim aici?
Despre siguranța și fericirea ei.
Adevărul este că soția mea e mai fericită de când a apărut el.
- Mai viguroasă, în mod plăcut. - În ce sens?
Nu contează. Nu vreau să știu.
Ce am făcut când a propus remodelarea?
Dar fixația cu Carol cel Mare?
Sau vara trecută. Povestea aia cu...
Cum îi zicea? Idiotul celălalt.
- Sebastian. - Sebastian.
Toți știm că Elenei îi place o poveste bună.
Până i se duce cheful, apoi...
- Trece mai departe. - Trece mai departe.
Cu cât îl ajutați să avanseze mai repede, cu atât mai repede ajunge în dizgrație.
Găsiți o poveste bună!
O poveste bună!
O inițiativă de vreun fel. Lucrări publice, granturi, ceva de genul.
În Westgate, s-ar spune:
„Poți să-l înalți cât vrei, tot din pământul nostru se ridică.”
Îmi place asta, sună bine.
Ce este? Da!
- Dragostea mea, ne lași puțin? - Desigur!
Ar trebui să cred că e important.
- Da, doamnă. - Da, așa e.
- L-am auzit pe dl Laskin, dle Schiff. - Scuze, doamnă!
Nu-mi place să fiu lăsată deoparte.
Ne cerem scuze, doamnă, dar am vrut să fim siguri de ce am aflat.
Luați loc!
Doamnă.
Avem niște informații surprinzătoare despre caporalul Zubak.
Când am făcut verificarea caporalului, am cerut și o analiză de sânge.
Pe partea genetică.
Tocmai am primit rezultatele analizei.
E o poveste pe care o știm cu toții, o legendă a Europei Centrale.
Povestea celor trei frați.
Unul s-a dus în est, spre Rusia, unul în nord, în Polonia,
iar unul s-a stabilit în sud.
- Știți povestea, doamnă? - Da.
În țara noastră, credem că a existat și al patrulea frate,
care s-a dus spre vest și a pus bazele unui tărâm nou.
E unul din miturile noastre naționale.
Cercetătorii de la universitate au studiat materialul genetic al caporalului.
Doamnă, părerea lor este că nu este un mit.
Ei spun că Herbert Zubak poate avea o legătură cromozomială directă
cu primul colonist al pământului nostru.
Orfanul.
- Orfanul, doamnă. - Orfanul.
Nu sunt genetician și nu pot confirma veridicitatea acestor date.
Niciunul dintre noi nu e genetician.
Dar înclin să dau crezare declarațiilor experților noștri din domeniu.
Eu și dl Schiff avem aceeași părere.
- Există date care sprijină ce spuneți? - Da, multe.
- Va trebui să studiez aceste date. - Desigur!
Speram să apelăm la expertiza dv medicală, pentru o verificare suplimentară.
Dar, dacă puteți confirma datele,
credem că această descoperire poate avea o importanță istorică imensă.
Poate vă amintiți de cercetarea de anul trecut
care stabilea o legătură genetică între dv și Carol cel Mare?
Da. N-am reușit să confirm cu certitudine, dar...
Dar se afla într-o marjă de probabilitate acceptabilă.
Da. Așa am crezut.
Doamnă...
Sângele lui Carol cel Mare și sângele Orfanului?
E o uniune a destinului pentru întreaga Europă Centrală.
E o ipoteză interesantă.
Este o realizare istoriografică, doamnă!
Dacă-mi permiteți, unii din palat s-au îndoit de caporal.
Noi trei suntem foarte fericiți azi că am demonstrat contrariul.
- Mulțumesc, domnilor! - Cu plăcere, doamnă!
Ne-ați dat mult de gândit.
Iubiții mei.
Copii fiind, ni s-a spus că strămoșii noștri au fost corcituri.
Catâri danubieni.
Note de subsol în istoria Europei.
Dar era o minciună.
Am făcut cercetări care dovedesc că sângele nostru
provine direct din venele Orfanului.
Orfanul nu a fost un mit.
E adevărat, unul dintre descendenții lui trăiește printre noi.
Da, e bine.
Sub îndrumarea lui,
ne vom revendica destinul
de regi din trecut și viitor, în partea noastră de Europă.
Traducerea: Adina Câșu