PO TRIJŲ SAVAIČIŲ
Mano mielieji.
Kitados buvau pavargusi, apatiška,
mane slėgė šiuolaikinio gyvenimo įtampa.
Taip buvo tol, kol išlaisvinau senovinę bulvės galią.
O dabar dėl gydančių bulvių garų savybių
aš dar niekad nesijaučiau tokia sveika, laiminga ir stipri.
Patariama geriausių liaudies medicinos meno specialistų
išvaliau savo organizmą nuo toksinų ir pakeičiau savo gyvenimą.
Dabar pro liaudies rūmų sienas dvelkia gaivus vėjelis.
Sekit mūsų pavyzdžiu, mano mielieji,
ir leiskit natūraliam mūsų mylimos šalies gerumui
jus padaryti stipresniais ir labiau pasitikinčiais savimi.
Štai jis, didelis viršininkas.
Turėtume jį vadinti rūmų sveikatos ir saugumo vadovu.
6 metus studijavau mediciną, o dabar verdu bulves dr. Gorilai.
Elena nebekreipia dėmesio į pelėsį. Tenka pripažinti jo nuopelną.
Kokia žmonių nuotaika?
Liaudis palaiko Eleną.
Liaudžiai patinka stebėt, kaip Amerika gavo smūgį į veidą.
Ei!
Tu sieksi, kad tavo protas būtų kilnus. Taip?
- Taip, pone. - O dabar viską surink.
Klausau, pone.
Matai? Jam galvoj negerai.
Elena jį paveikė.
Betrūko, kad užjaustum vargšą mėsininką.
Taip. Aš jį užjaučiu.
Ei! Judinkis!
Imk. Berniuko vaistai.
- Kiek aš tau skolinga? - Nešnekėk niekų, katinėli.
Baltųjų rūmų šaltiniai teigia, kad jie susirūpinę
dėl kanclerės Vernham agresyvios retorikos.
Net girdėjom pranešimų, kad Džudita Holt,
Senato užsienio reikalų komiteto pirmininkė,
per savo turnė po regioną šią savaitę ras laiko
aplankyti kanclerę.
Kaip jums šios suknelės?
Per puošnios ūkininkams?
Pas mane siunčia mulą.
Kažkokią Senato, bala žino, kokių reikalų, komiteto pirmininkę.
Ne prezidentą, ne viceprezidentą.
Kažkokią sumautą varlę keliauninkę iš žemės ūkio valstijų.
Girdėjau, šis komitetas prestižinis.
Komitetai skirti nuobodžiaujančioms šeimininkėms.
Ši per puošni. Aną.
Leni.
Išeina, tavęs visai nejaudina?
Kas?
Tavo užgaulios kalbos apie Vakarus pastarosiomis savaitėmis.
Tavęs nejaudina galimi neigiami padariniai?
Vargšas Nikis.
Jaudiniesi, kad tave pašaus iš drono sūkurinėj vonioj?
Ne.
Ne, bet turim verslo ryšių Europoj ir Amerikoj.
Mūsų draugai užsieny - Loranas, Karla,
- Buskomas, Konsigleris... - Velniop juos.
Tikri draugai liks ištikimi. Išdavikai išsibėgios.
Prezidentas aiškiai duoda signalą, kad norėtų normalizuoti santykius
su šiuo kadaise ištikimu sąjungininku ir svarbiu prekybos partneriu,
kol įtampa dar labiau nepadidėjo.
Klausimas - ar kanclerė Vernham priims jo signalą?
Nors jūsų palaikymo reitingas pakilo iki 75 proc., didžiausio per 4 metus,
turiu jus įspėti,
kad mano agentai privačiame sektoriuje jaučia rinkos nervingumą,
kai partnerystė su Amerika dėl kobalto nutrūko.
Kai kas svarsto, ar naujas,
sakykim, konfrontacinis požiūris į Vakarus
nesukels nepageidaujamo...
Kiaušinį norėčiau perpjauti pati.
Žinoma, mano meile.
Ačiū, pone Laskinai. Neabejoju, kad to, ką pasakėt, tikrai užteks.
Brangioji, kol nepamiršau,
sulaukėm nusiskundimų dėl aromato.
Kokių nusiskundimų?
Visų pirma, kad rūmuose kvepia kaip airiškam viešnamy.
Labai gaila.
Bulvių garai valo orą.
Pagaliau galiu kvėpuoti. Juk Herbertas
iš mano organizmo išvalė visą vakarietišką šlamštą.
Labas rytas, Herbertai.
Labas rytas, Elena.
Juk gerai jaučiamės?
Taip, jaučiamės gerai.
Juk smagiai vakar vakare pasibuvom?
Taip, smagiai.
Ir ką mudu veikėm, dički?
Lakstėm po ūkininkų laukus ir staugėm į derliaus nuėmimo mėnulį.
Tikrai taip darėm.
- Juk šauniai paišdykavom? - Tikrai šauniai, po šimts.
Man įdomu. Kur eisim šįvakar?
Kur panorėsim.
Kada panorėsim.
Juodieji ridikai iš tėvynės.
Išsižiokit.
Blužnis kiek apsinešusi.
Šios garstyčios padės.
Gerai. Pirmyn.
Suvožk mane kaip sumuštinį.
Kaprale, neabejoju, kad žinot,
jog mudu su Elena turim gydytojų diplomą.
Turiu pripažinti, kad jūsų metodų nežinau.
Juos naudojo mano motina.
Ak, taip. Liaudies medicina. Taip?
Vienintelė veiksminga medicina.
Galima būtų ginčytis, kad kartais padeda aspirinas ir chemoterapija, bet tebūnie.
EUROPA
- Labas rytas, ponia. - Labas rytas.
Labas rytas, branguti.
Sveikas, Oskarai.
- Ar viskas gerai, ponia? - Taip.
Ponas Bartosas vidurdienį atvyks į cukrinių runkelių renginį.
- Atsiųsk jį pas mane, Agnese. - Gerai.
Mūsų Oskaro naujasis epilepsijos gydymo būdas
yra tikras stebuklas. Juk taip?
Taip. Oskaro sveikata atrodo gera, ponia.
Jokių priepuolių.
Nė vieno.
Tas liaudies mokslas išties stulbinantis.
Pasirodo, mūsų berniukui nuo pradžių reikėjo jo,
o ne įmantrių vakarietiškų piliulių.
Tai nuostabu.
Taip, nuostabu, ponia.
Juodieji ridikai. Plačiai išsižiok.
Taip.
Kramtyk.
Taip.
Jūs tik pažiūrėkit.
Vaikšto pasipūtęs kaip kalakutas.
Dieve. Ji juk ir anksčiau įsimylėdavo.
Kas buvo paskutinis matuotojas?
Sebastianas.
Jinai jį atleido už tai, kad jam valgant traškėjo jo žandikaulis.
Įtariu, kad šis gali būti daugiau nei įsimylėjimas, Viktorai.
Kaip mums reikėtų elgtis?
Apsišarvokim kantrybe.
Man atrodo, Bartosas ją suims į nagą.
Jis tikrai mėgins.
Jei kobalto sandoris žlugs,
jis negaus jokio pelno.
Amerikiečiai pas mane siunčia moterį. Tu gali patikėti?
Mūsų santykiai pakibo ant plauko, o pas mane siunčia moterį.
Senatorę Holt pažįstu.
Ji sveiko proto.
Kaip amerikietė.
Juk supranti, ką tai reiškia.
Amerikiečiai nenori prileisti kinų prie mūsų kobalto.
Žinoma. Amerikos imperija palūžusi, barbariška. Mes tai žinom.
Bet amerikiečiai jus visada palaikė.
Jie mane palankiai nuteikinėjo.
Neskoninga šviesiaplaukė iš neskoningos šalies. Mane visad nustumdavo į šalį.
Elena, aš jau daug metų esu jūsų draugas ir kolega.
Jūs kieta, protinga
ir žinot, kaip jiems įtikti, kad jie padarytų tai, ko mes norim.
Tai jūsų kerai.
Medetkų arbata...
Ak, taip.
- Ji skirta... - Taip.
Tęsk. Sakyk, ką iš tiesų turi galvoj, Emili.
Jaudiniesi dėl savo pinigų, godus šmiki?
Dėl jūsų pinigų, Elena.
Dėl mūsų pinigų. Jei mums įves sankcijas...
- Nebus jokių sankcijų. - Jūs taip sakot.
Bet atminkit, mes - maža šalis.
Mes - lyg pelės vonioje. Jei į ją prileis 7 cm vandens, mes nuskęsim.
Todėl neprivalot prieš juos klauptis, bet turit žaisti pagal jų taisykles.
Suprantat?
Nesileisiu spardoma kaip šuo, Emili.
Bet ir nesusprogdinsiu mūsų tiekimo linijų. Gerai?
Ar tą norėjai išgirsti?
Taip. Ačiū. Man labai palengvėjo.
Gerai. Eik ieškoti balandėlių, dički.
Kam skirta ši arbata?
Tai medetkos. Jos pažadina raumenis.
Gerai. Negaliu leisti, kad jie užsnūstų.
Mes - ne pelės.
Nesijaudink, Herbertai. Tiesiog taip yra daroma.
Pastaruoju metu ji geros nuotaikos. Juk taip?
Malonu, kai jos troškiny yra truputis kaimiško skonio.
Jis atstoja garnyrą, bet ne daugiau.
Šaunuolis.
Norėčiau pasveikinti mylimus mūsų šalies cukrinių runkelių augintojus
gausaus derliaus proga.
Ir štai jis.
Pirmasis šio sezono cukrinis runkelis.
Orus elgesys.
Plojam šakniavaisiui.
- Stumkit! - Stumiu!
- Ne, stumkit iš visų jėgų! - Stumiu!
- Nestumiat. - Stumiu, po velnių.
- Nė velnio nestumiat! - Stumiu!
- Stumkit stipriau! - Taip.
- Matot? - Taip.
- Stumkim vienas kitą. - Taip. Gerai.
Nagi. Stipriau!
- Dar! - Taip!
Stipriau!
Dar!
Kas man darosi?
Geri dalykai.
Kodėl apsivėmiau?
Jie stengiasi ištrūkti lauk.
Kas?
Nuodai.
- Ką? - Jie jūsų organizme buvo daug metų.
Visas šis šlamštas šiuose rūmuose yra...
Kaip sakė tas netikėlis Bartosas. Kaip pelės vonioj.
Jūs tuo nuodus sugėrėt.
Dabar turit juos išplauti.
Taip. Turit visus juos išplauti.
Nuo kada tau atrodo, kad aš per mažai dažausi?
Na, aš... Užsimerk.
Man rodos, tau šitaip patiks labiau, nes...
- Užsimerk. - Papūsk į šepetėlį.
Atleisk.
Man regis, šitaip pasidažiusi atrodysi rafinuočiau.
Rafinuočiau kaip kekšė?
Leni, man neramu, kad jis tave per daug spaudžia.
Juk mes šio žmogaus nė nepažįstam.
O turint galvoj, ką jis padarė protestuotojams...
Ak, Niki.
Ne.
Ne. Aš daug metų nesijaučiau taip gerai.
Gerai.
Tiesą sakant, mano meile,
nors ir neskaičiavau,
bet praėjo jau beveik metai nuo mūsų pastarojo suartėjimo.
Tad jei tu jautiesi geriau,
gal galėtume netrukus pamėginti arba?...
Labanaktis, Leni.
DISKO KLUBAS
Nejau visą laiką turim susitikinėti čia?
Tau čia nepatinka?
Man šis klubas kelia neįprastą lytinį potraukį.
Prieš pradedant atsiprašau, kad priverčiau laukti.
Dokumentų tvarkymas Vestgeite...
Nenorėčiau užsisėdėti, tad kalbėkim trumpai ir diskretiškai.
Pilnai sutinku, pone.
Papasakokit, kas jis ir ko, jūsų manymu, nori.
Gerai. Jis - tipinis entuziastingas kaimietis.
Augo be tėvo, turėjo bėdų mokykloj,
vėlavo jo vystymasis ir t.t.
Kiti berniukai pradėjo jį skriaust. Jis irgi pradėjo juos skriaust, tik stipriau.
Truputis drausmės, šiek tiek savižalos. Tipinės bėdos.
Kol prieinam prie situacijos su motina.
Aišku. Prie kokios situacijos su motina?
Štai ką kapralas Zubakas savo motinai padarė, kai jam buvo 14 metų.
Kai jos paklausė, kodėl jis taip pasielgė, ji atsakė: "Neturiu žalio supratimo."
Aišku.
Jis atgailavo, užsirašė į armiją, užsiaugino raumenis, vėl ėmė smurtauti.
Taip ir liko kapralu, iki puskarininkio neužaugo.
Paskui Penktoje zonoje, kai darbininkai pradėjo protestuoti,
jis pirmas paleido į juos ugnį.
Per jį žuvo dvylika rūdakasių.
Šįkart jis iš tiesų palūžo.
Kalbėta, kad vos nenusižudė.
Kaip tik tada jinai jį ištraukia iš griuvėsių.
Kiek žino Elena?
Tik bendrus biografijos faktus. Naujausių duomenų kol kas nepranešiau.
Gal galim pakalbėti apie tai, kas dedasi iš tiesų?
Ji...
Po tėvo mirties ji mūsų klauso vis mažiau.
Ji vos neišprotėjo nuo mikofobijos,
o dabar pametė galvą dėl King Kongo.
Prilaikyk liežuvį, bjaurybe.
Aš tik primenu,
kad ji liepė už grotų įkišti Goin ir Keršo.
Ką dabar įkiš už grotų? Visą holdingo bendrovę?
Tai mes. Visi mes.
Negalim leisti, kad tai tęstųsi.
Arba jis tėra dar viena trumpa meilė.
Žinoma, platoniška meilė, pone.
Jūs ją pažįstat geriau nei mes.
Ar labai keblioje padėtyje atsidūrėme?
Juos sieja kažkoks ryšys,
bet jeigu prieš jį dabar panaudosit šias senas naujienas,
ją dar labiau su juo suartinsit.
Deja, jis teisus.
Jei tikrai norit jam pakenkti,
turit rasti ką nors iš tiesų diskredituojančio ir iš pastarojo meto.
Nesuprantu, kaip jūs galit pakęsti šį klubą.
Užtemdykit savo matymą. Kvėpuokit pro burną.
Kaip dar nugyventi gyvenimą?
Privalai siekti, kad tavo protas būtų kilnus.
- Stipriau! - Stipriau!
Ko norit?
Labas rytas, kaprale.
Kašaloto taukai. Kaip ir prašei. Kam jie skirti?
Jos odai.
Ką padarei mano lovos galvūgaliui?
- Ką sau darai? - Nieko.
- Skiedalai. Ne nieko. - Nekalbėk šitaip su manim.
Nutilk, kvailas žmogau.
Žinau, koks tu žmogus. Manęs neišgąsdinsi. Eime. Išvalysiu žaizdas.
Nesu tavo auklė.
Palik mano sūnų ramybėj ir rūpinkis savo sveikata.
Aš sveikas.
Gerai. Tu lyg skerdžiama kiaulė.
- Kam save muši? - Nežinau.
Aš nieko prieš.
- Užtai aš prieš. - Man tai eina į gera.
Kaip tau ne gėda.
Tai nepadės.
Atsilošk.
Aš turiu tai daryti.
Aš to nusipelniau.
Tik nepasakok apie tai Elenai.
Tavęs laukia ilgas kelias.
Atsargiai rinkis pakeleivius.
Ponia Agnese.
Kaip laikotės, brangute?
Gerai laikausi.
Ar viskas?...
Ne. Viskas gerai.
Visi labai džiaugiamės, kad jūsų sūnaus tokia gera sveikata
ir kad ji tokia be šiuolaikinių vaistų.
Tai nepaprasta. Tiesa?
Ar galiu jums kuo nors padėti, pone Laskinai?
Jokių vaistų prieš konvulsijas, jokio fenitoino.
Truputis juodųjų ridikų, ir jūsų sūnaus epilepsija išgydyta.
Stebuklinga.
Kanclerė nepaprastai patenkinta.
O mums patinka, kai ji patenkinta. Juk taip?
- Taip, patinka. - Taip.
Mums nepatinka jai rodyti purviną tiesą.
Klausykit, viskas gerai.
Jūsų vaikinas jums padarė paslaugą, kai gavo vaistų.
Mes tai žinom. Viskas gerai.
Mes visi vieni kitiems darom paslaugas. Juk taip?
"Netrukus parodysiu mūsų viešniai iš Amerikos."
INSTAGRAMAS
Tau viskas gerai, Herbertai?
Taip, Elena.
Tau kažkas neduoda ramybės.
Ar?...
Ar pastebėjot, kad keli pastarieji sapnai buvo kitokie?
Kaip kitokie?
Ko gero, šiek tiek pikantiškesni.
Taip. Ko gero, jie buvo šiek tiek pikantiškesni.
O kartais jie labai pikantiški.
Truputis pikantiškumo man patinka.
Pikantiškumas yra malonus.
Taip, Elena.
Ji atvažiavo.
Mis Amerika.
Mūsų geras draugas ponas Bartosas.
Jis ruošiasi prisikimšti kišenes.
- Sveiki. Aš Nikolas Vernhamas. - Taip, sveiki. Malonu. Aš Džudita.
Ačiū, kad mane priėmėt.
Įspūdingi rūmai.
Ačiū.
Kanclerė jūsų laukia.
Taip. Štai ir jūs.
- Sveika atvykusi. - Ačiū.
- Malonu susipažinti, ponia kanclere. - Gerai.
Ar patogiai įsikūrėt?
Taip. Apsistojom viešbuty "Bartos Imperial".
Labai geras viešbutis.
Man patinka jūsų kostiumėlio spalva. Žalsvai mėlyna.
Pasistengsim jo nesukruvinti.
Juokauju.
Gerai. Elgsimės mandagiai ir pagarbiai.
Čia galim atsisėsti.
Gerai.
Ką gi. Įtemptas laikotarpis.
Taip. Na...
tai tik trumpas turnė po regioną.
Bet apsilankymui pas jus teikiau ypatingą pirmenybę.
Ne, kalbėjau apie jūsų prezidentą. Apie tai, kad jis neįstengė atvykti.
Kaip žinot, nesu oficiali Baltųjų rūmų pasiuntinė,
bet galiu jus užtikrinti, kad tai - prezidento prioritetas.
Žinoma. Aš tik erzinu.
- Mes juk galim viena kitą paerzinti? - Žinoma.
Girdėjau, šniukštinėjat po Feibeno koridorių.
Feibeno koridorius yra šiame regione. Todėl taip.
Mūsų darbas holistinis. Klestėjimą norim matyti visur.
Neabejoju, kad norit.
Tad eikim prie reikalo. Gerai?
Manau ir neabejoju, kad prezidentas sutinka,
jog atėjo laikas pakalbėti atvirai.
Norėtume viską sureguliuoti.
Juk daug metų
mūsų šalys buvo stiprios partnerės.
Mes - jūsų dideli gerbėjai. Tikrai.
Stipri vadovė, kuri rūpinasi savo gyventojais,
stiprina pilietinę visuomenę, priešinasi Kinijai ir t.t.
Mums visa tai labai patinka.
Todėl būtų apmaudu visa tai sugadinti dėl kažkokio nesusiklausymo.
Taip.
Jums atrodo, kad mes nesusiklausėm?
Man atrodo, kad mūsų keli paskutiniai bendravimai buvo šiurkštoki.
Aišku.
Nepaisant to, mes pasiruošę
prisiimti dalį atsakomybės už bet kokią problemą.
Už problemą?
Ne. Nėra jokios problemos.
Tėra visa tai, derybos.
Ir manau, kad mano šalis laikėsi savo įsipareigojimų.
- Jūs taip nemanot? - Suprantu jūsų požiūrį.
Juk leidom jums kasti mūsų žemę už skatikus.
Leidom pildytis degalus ir teikėm oro erdvę jūsų karams Artimuosiuose Rytuose.
Jums įteikėm šimtus bylų
tariamų Rusijos kibernetinių teroristų, veikusių mūsų šalyje.
Atsižadėjom Kinijos ir jos "Vienos juostos - vieno kelio".
Leidom jūsų CŽV įrengti juoduosius centrus čia, mūsų suverenioje valstybėje.
Jūs daug metų mums ant slenksčio pylėt savo šūdus
ir sakėt, kad turim juos su malonumu valgyti. Atleiskit už tokį pasakymą.
Norėčiau pridurti, kad jums skyrėm ir nemažai investicijų.
Be to, buvom kantrūs, kol jūs rengėt savo pilietinę
- ir spaudos laisvę... - Ne.
Viskas gerai. Mes nesiginčijam.
Čia ne konfrontacija. Mudvi tiesiog sakom tiesą.
Klausykit.
Man rodos, mudvi viena kitą girdim.
Dėl to norėtume svarstyti santykių perkrovimą.
Perkrovimą?
Didesnę lygybę ateityje.
- Man sakė, kad to nori prezidentas. - Tikrai?
Gal jam parašyti žinutę?
Prezidentas tikrai to nori.
Ir kaip atrodytų santykių perkrovimas?
Pirmiausia?
Būtų priėjimas.
Daug didesnis priėjimas jums ir jūsų ambasadoriams
prie prezidento ir finansinių svertų.
Eksporto į jūsų šalį apribojimų panaikinimas.
Amerikos mokyklos jūsų sostinėje atidarymas.
Ir pagalba su kai kuo,
su kuo turėjom padėti labai seniai.
Visateisės NATO narės statuso suteikimas.
Nebebūsit NATO partnerė, siekianti narystės.
Be to, galim padėti su ES, su Šengeno šalių grupe ir viskuo kitu.
Jums gali pasikeisti visas žaidimas.
Mes norėtume tai pamatyti. Mes norim tai pamatyti.
Mes tikim šia partneryste.
Todėl noriu, kad savęs paklaustumėt -
ar jūs pasiruošusi žengti šį žingsnį su mumis?
Mes nenorim sumažinti jūsų autoriteto regione.
Norim jį padidinti.
Mes jus laikom tikra vizioniere.
Dėl to norėtume, kad grįžtumėt prie kobalto projekto.
Atleiskit, bet jo sąlygos buvo nepriimtinos.
Visiškai sutinku.
Mes tai suprantam, bet manom, kad turėtumėt į jį pažvelgti dar kartą.
- Mano tauta turi būti gerbiama. - Ji bus gerbiama.
Norim, kad jaustumėtės lygūs.
Kinijos brovimąsi į Europą laikome grėsme laisvei,
todėl norėtume jūsų tolesnės paramos.
O kaip dėl Feibeno koridoriaus?
Žinom, kad šis koridorius jums labai svarbus istoriniu požiūriu
ir kad norit vėl susijungti.
Šis pokalbis per rimtas
net šiai patalpai.
Bet tikimybė galėtų būti. Kada nors, galbūt.
Tačiau pirmiau mums reikia, kad jūs pademonstruotumėt savo patikimumą.
Kad galime jumis pasitikėti.
Mes tik prašom, kad sektumėt mūsų sąžiningumo ir nuoseklumo pavyzdžiu
ir kad būtumėt šiek tiek lankstesni, kaip jau buvot praeityje.
Juk kaip tik dėl to JAV nuo pradžių palaikė jūsų rinkimų kampaniją.
Mes žinojom, kad galim jumis pasitikėti.
Sveiki.
Atleiskit. Kur buvo?...
Ką mes?...
Šioje menėje tapo labai tvanku. Iškvėpavom visą deguonį.
Taip, ko gero.
Surengsiu jums ekskursiją po rūmus.
Gerai? Čia yra ką pamatyti.
Ekskursiją? Dabar?
Gerai. Jei norit.
Aš noriu.
Pašniukštinėkim.
Šią biblioteką vadinam Mažąja Aleksandrija.
Ji ne tokia jau maža.
- Joje daug brangenybių. - Taip.
Mondino de Lucio "Anatomija", pirmas leidimas.
- Mano asmeninė favoritė. - Ak, taip.
- Jūs buvot... - Terapeutė.
- Teisingai. - Taip.
Kadaise čia buvo viešbutis.
Atleiskit. Kas buvo?
Čia. Buvo viešbutis.
Jis vadinosi "Metropolis".
- Prieš tai, kai jį rekvizavau. - Taip.
Čia buvo apsistojusi Greta Garbo.
Aš tai turiu pasakyti amerikiečiams.
- Ji dar garsi? - Neabejotinai.
Kokia paguoda.
Dabar jums parodysim muzikos kambarį.
Atleiskit. Ar mano žmogus?...
Dieve, taip.
Čia labai painu. Nesijaudinkit, jis mus pasivys.
Ar gerai jaučiatės?
Taip, žinoma.
- Tik manau, kad mums galbūt reikėtų... - Mėgstat muziką?
Taip. Muziką mėgstu.
Gerai. Jums patiks muzikos kambarys. Mano mėgstamiausias. Jis jus pakerės.
Turiu paskambinti. Tuoj prisijungsiu.
Atleiskit, jūs...
Ką?...
Žinot ką? Verčiau vėl prisijungsiu prie jos, jeigu jūs nieko prieš.
Pro tas duris neišeisit.
Aišku.
- Ar bent vienos durys?... - Ne.
Gerai.
Aišku.
- Aišku. - Paklausykit manęs.
Gerai.
- Paklausykit manęs. - Velnias.
Žinot ką? Manau... Turiu rasti savo...
- Jūs ką, išsigandot? - Ne.
Koks jausmas, kai nekontroliuoji padėties?
Prašau.
Jūs šios vietos nebekontroliuosit. Ar girdit, ką sakau?
Liepk mus vežti tiesiai į oro uostą.
Viešbuty nesustosim.
Gerai?
Ar viskas gerai?
Ne, Emili. Viskas blogai, po velnių.
Nesijaudinkit.
- Aš grįšiu ir su ja pakalbėsiu. - Gerai.
Galim važiuoti.
- Mane apėmė... - Taip.
- Tu mane girdėjai. Juk taip? - Taip.
- Mintyse. - Girdėjau.
- Aš tau liepiau tai padaryti. - Aš jus girdėjau.
Kas bus dabar?
O ko norėtumėt?
Noriu daugiau.
Jei norit daugiau, pasiimkit daugiau, bet paskui turėsit juos išplauti.
- Taip. - Nuodus.
- Aš juos išplausiu. - Iš viso žarnyno.
- Taip, visus nuodus. - Visus, kas mus kada nors nuskriaudė.
Pradėsim nuo to storo šikniaus Bartoso.
Grūsim jų auksą jiems į gerklę, kol jie pasprings.
- Mes iš tiesų galim tai padaryti? - Taip, mes turim tai padaryti.
Turim viską ištaisyti.
Tau viskas gerai, brangioji?
Taip, man viskas gerai.
Tau buvo ilga diena. Vargšė Leni. Tu tikriausiai labai pavargusi.
Velniop tokias kalbas.
- Ką? - Bus štai kas.
Dabar tave išdulkinsiu.
- Tikrai? - Taip.
Taip.
- Nieko nedaryk. Viską padarysiu aš. - Gerai.
- Nusirenk. - Gerai.
Tu ten žaidi su nauju žaislu?
Oskarai.
Gavai naują žaidimą?
Oskarai.
Gerai. Valgyk. Aš vėluoju. Imk.
- Nenoriu. - Nori. Imk.
- Nenoriu. Man jie nusibodo. - Tu turi jį suvalgyti.
Gerai.
Štai taip. Jei prastai jausiesi, tu man juk pasakysi?
Oskarai, pažiūrėk į mane.
Taip. "... privalu paklausti..."
Ačiū, Agnese.
Kur mūsų kūdikėlis? Ar žaidžia su naujuoju žaislu?
- Taip, ponia. - Gerai.
Pamaniau, nusipelnė dovanėlės. Kitą kartą jį palepinti leisiu tau.
- Juk galų gale tu jį pagimdei. - Ačiū, ponia.
Būčiau ir pati gimdžiusi, jei gydytojai būtų leidę,
bet su mano pasislinkusiu gimdos kakleliu ir viskuo kitu, tiesiog...
Man dabar gimdyti per vėlu.
Ponas Bartosas jau važiuoja, ponia.
Gerai.
Prašau sėstis, pone Bartosai.
Žinoma.
- Kas čia?... - Prašau sėstis.
Norėtume pasišnekučiuoti apie tą problemą.
Aišku.
Apie tą problemą, ponia kanclere?
Taip, apie tą problemą.
Jūs žinot, kokia ta problema. Papasakokit mums apie tą problemą.
Būtų gerai, jeigu šiek tiek konkretizuotumėt.
Neapsimetinėkit prieš kamerą, pone.
Čia tai nesuveiks.
Aš - ne jūsų akcininkai, ne jūsų klientai iš Amerikos,
ne jūsų verslo partnerė.
Aš - jūsų sąžinės vaiduoklis.
Manot, mums patinka
ši nesmagi padėtis, į kurią mus įstūmėt?
Ponia kanclere...
Jūs - turtingiausias žmogus šioje šalyje.
Aš teisi?
Nepaisant to, matau... Ką aš matau?
Nesumokėtus atlyginimus trijose kobalto kasyklose.
Nesumokėtas administracines baudas.
Pranešimus apie kyšius siekiant įgyti valstybines licencijas.
Ne, į juos nežiūrėkit.
Dabar šnekučiuojamės tik mudu. Taip?
Atleiskit. Aš nieko nežinau apie...
Apie ką? Nežinot, kas dedasi jūsų versle?
Be abejo, žinau...
- Atleiskit. Iš kur imat šiuos skaičius? - Jie čia.
Aš juos skaitau.
Ar norėtumėt juos pamatyti?
Mūsų rūmų sienose nėra vietos termitams.
Blogi jūsų bendrovės darbuotojai bus įkalinti,
o jūs, pone, keliat dar didesnį nerimą,
nes visa tai nutiko jūsų panosėj, bet jūs nieko nesiėmėt tam sukliudyti.
Tad ką mums daryti su jumis?
- Aš turėčiau išanalizuoti... - Vadinasi, jūs neatsiprašysit?
Žinoma.
Taip.
Aš jūsų atsiprašau, ponia kanclere.
Atsiprašyti turit ne manęs, kiaule.
Atsiprašykit mano žmonių.
Ak, taip. Atsiprašau ir jų.
Papasakokit jiems tai, ką per pastarąjį susitikimą papasakojot man.
Ką turit galvoj?
Per cukrinių runkelių šventę.
Prie oranžerijos.
Pirmasis sezono cukrinis runkelis.
- Nepamenu, ką pasakojau. - Pamenat.
Pamenat.
Dar kaip pamenat.
Jūs man liepėt atsiklaupti prieš JAV,
patepti amerikiečių imperiją
ir amžinai ristis į pragarą.
- Juk taip sakėt? - Ne. Tą reikėjo...
Tą interpretuoti reikėjo ne taip.
- Jūs mane laikot kurčia? - Ne.
Galiu tik pakartoti, kad nuoširdžiai atsiprašau.
Jūs leidot amerikietiškam vėžiui misti jūsų kaulų čiulpais.
Jūs dėl savo godumo vertėt kentėti milijonus žmonių.
Kaip jums ne gėda, pone.
Ne.
Jūs liksit čia.
Ir sutvarkysit savo netvarką.
Pradėsit nuo šių kėdžių.
Viešpatie.
Vargšas Emilis.
Taip. Pagalvokit apie 16-metį latvį,
kuris šįvakar turės jį patenkinti orališkai.
Jei Elena ėmėsi Bartoso, tai reiškia...
Tai reiškia, kad ji imsis mūsų visų.
Visos holdingo bendrovės.
Tai lokių medžioklė.
Nė nežinau.
Gal tai tik spektaklis?
- Manai, tai tikra? - Klausk kėdes tvarkančio milijardieriaus.
GĖDĄ UŽSITRAUKĘS PIRMININKAS PRIPAŽĮSTA KALTĘ
Barmene, prašau mus palikti vienus.
Ir išjunkit televizorių.
Laba diena, pone.
Jums irgi linkiu sumautai žavingos dienos.
Apgailėtinas reginys, bet pritariu poniai.
Jam tikrai reikėjo duoti pylos.
Pone Laskinai, parodykit medžiagą.
Tuojau.
Parengiau susijusios medžiagos santrauką.
Ar bus ko nors įdomaus?
Manau, jus tai labai sudomins.
Taip, Elena.
Taip.
Taip, pasakyk man.
Aš tave girdžiu.
Sakyk viską, ko nori. Aš tai padarysiu.
Šis vaizdas...
sukrečia.
Tai gėdinga.
Turiu daugiau šio žanro įrašų.
Tai geriausia, ką turit?
Truputį smaugimo buduare?
Bet, pone, tai jo charakterio ir elgsenos pavyzdys.
Tačiau šis įrašas Elenos nesujaudins.
Jūs viską ne taip padarėt.
Tai kaip siūlot viską daryti?
Ką čia iš tiesų aptarinėjam?
Jos saugumą, taip, ir jos laimę.
Tiesa ta, kad po jo pasirodymo mano žmona tapo laimingesnė.
Maloniai gaivinanti.
Kuria prasme?
Nesvarbu. Nenoriu žinoti.
Ką mes darėm, kai ji pasiūlė pertvarką?
Arba kai ją apsėdo mintis apie Karolį Didįjį?
Arba praeitą vasarą. Tas reikalas su...
Kuo jis buvo vardu? Kitas kvaiša.
- Sebastianas. - Taip, Sebastianas.
Visi žinom, kad Elenai patinka gera istorija.
Kol jos susidomėjimas ta istorija praeina, o tada...
Ji gyvena toliau.
Kuo greičiau paspartinsit jo iškilimą, tuo greičiau jis praras palankumą.
Raskit gerą istoriją.
Gerą istoriją.
Kokią nors iniciatyvą. Viešuosius darbus, stipendijas ir pan.
Vestgeite pasakytų:
"Galit statyt kad ir aukščiausią pastatą, bet jį statysit nuo mūsų žemės."
Man patinka. Labai geras posakis.
Kas yra?
Ak, taip.
- Mielasis, leisk mums pasikalbėti. - Žinoma.
Vadinasi, turiu tikėti, kad reikalas svarbus?
- Jis svarbus, ponia. - Tikrai svarbus.
- - Girdėjau, ką pasakė p. - Laskinas, p.Šifai. - Atleiskit, ponia.
Man nepatinka likti nežinioje.
Atsiprašom, ponia,
bet norim būti tikri dėl to, ką čia turim.
Sėskitės.
Ponia.
Turim stulbinančios informacijos apie kapralą Zubaką.
Tikrindamas kapralo biografiją,
liepiau atlikti jo kraujo tyrimą.
Genetinį.
Jo tyrimo rezultatus galų gale turim.
Visi esam girdėją istoriją, legendą apie Vidurio Europą.
Trijų brolių istoriją.
Vienas iškeliavo į rytus, į Rusiją, kitas - į šiaurę, į Lenkiją,
o trečias įsikūrė pietuose.
- Juk girdėjot šią istoriją, ponia? - Taip.
Mes, šios šalies gyventojai, tikim, kad buvo ir ketvirtas brolis,
kuris iškeliavo į vakarus ir įkūrė naują tėvynę.
Tai - vienas mūsų didžiųjų nacionalinių mitų.
Tačiau valstybinio universiteto tyrėjai
ištyrė kapralo genetines savybes.
Jie tvirtina, kad tai ne mitas, ponia.
Jie tvirtina, kad Herbertas Zubakas per chromosomas galbūt tiesiogiai susijęs
su pirmuoju naujakuriu mūsų žemėje.
Su Pamestinuku.
- Su Pamestinuku, ponia. - Su Pamestinuku.
Ponia, nesu genetikas ir negaliu patvirtinti šio tyrimo rezultatų tikrumo.
Nė vienas nesam genetikas, ponia.
Bet aš linkęs sutikti su geriausių mūsų šalies
specialistų šioje srityje pareiškimu.
Mudu su ponu Šifu linkę manyti panašiai.
Ar yra tai patvirtinančių duomenų?
Jų gausu, ponia.
- Prašau man parodyti šiuos duomenis. - Žinoma.
Mes vylėmės pasitelkti jūsų medicinines žinias
kaip būdą atlikti nepriklausomą patikrinimą.
Tačiau jeigu jums pavyks patikrinti duomenis,
mūsų manymu, šis atradimas gali būti didžiulės istorinės svarbos.
Galbūt pamenat mūsų pernykštį tyrimą,
kai nustatėm genetinį jūsų ir Karolio Didžiojo ryšį?
Taip. Man nepavyko patikrinti patikimai, bet...
Bet jis buvo priimtiname tikimybės intervale.
Taip.
Aš taip maniau.
Ponia...
Karolio Didžiojo ir Pamestinuko kraujas.
Tai visos Vidurio Europos likimo sąjunga.
Tai įdomi hipotezė, kurią reikės patikrinti.
Tai stulbinantis istoriografijos laimėjimas, ponia.
Norėčiau pridurti, kad kai kas šiuose rūmuose abejojo kapralu.
Bet mes trys šiandien esam labai laimingi,
nes įrodėm, kad tie žmonės klydo.
Ačiū, ponai.
Nėra už ką, ponia.
Jūs mums davėt daug peno apmąstymams.
Mano mielieji.
Kai buvom vaikai, mums pasakojo, kad mūsų protėviai buvo mišrūnai,
Dunojaus mulai,
paprasta išnaša Europos istorijoje.
Bet tai buvo melas.
Atlikau naują tyrimą, kuris įrodo, kad mūsų venomis
teka kraujas iš paties Pamestinuko venų.
Pamestinukas nebuvo mitas.
Vienas jo tikrų genetinių palikuonių vaikšto tarp mūsų.
Taip. Gerai.
Ir jo patariami
susigrąžinsim savo
kaip buvusių ir būsimų mūsų mylimo Europos kampelio karalių likimą.
Vertė: Rolandas Škarubskis